Režie:
Hugo GélinKamera:
Nicolas MassartHudba:
SageHrají:
François Civil, Edith Scob, Joséphine Japy, Benjamin Lavernhe, Ania Gauer, Camille Lellouche, Ludivine de Chasteney, Nina Simonpoli-Barthelemy (více)Obsahy(1)
Když se Raphael a Olivia ve svých osmnácti setkali, byla to láska na první pohled. A začátek velkého milostného příběhu. Neoddělitelně se vzájemně podporují při naplňování svých vášní: on je spisovatel a ona klavíristka. A jak to vypadá o deset let později? Již jsou manželi, ale vášně a vzájemné podpory je mezi nimi již méně. Zatímco Raphael píše úspěšné bestsellery, Olivia oželela vlastní sólovou hudební kariéru, v které ji její manžel ohromený vlastním spisovatelským úspěchem podporoval stále méně a méně. Jednoho večera to si Olivia přestane být jistá, zda ji Raphael ještě vlastně vůbec miluje. Následujícího rána se Raphael probouzí sám a čeká jej pořádný šok. Propadne se totiž do paralelního světa, ve kterém žije úplně jiný život. Olivii v něm nikdy nepotkal, ta je nyní slavnou klavíristkou a on určitě není slavným a všemi uznávaným spisovatelem. Je jen neznámým učitelem literatury, má navíc na hrudi záhadné tetování s nápisem „ping“ a především si uvědomí, že bez Olivie nedokáže žít. Musí udělat vše pro to, aby si její lásku znovu získal a především si ji zasloužil. Jeho jedinou výhodou je, že ji z dřívějšího života dokonalé zná, ví, co má ráda, co jí vadí a co miluje. Navíc mu v jeho snaze získat Oliviino srdce podruhé pomáhá nejlepší kamarád, který má na prsou pro změnu vytetované slovo „pong“. (Cinemart)
(více)Videa (3)
Recenze (68)
Tak aby bylo jasno, francouzské filmy, nedej bože komedie rozhodně nevyhledávám, každopádně musím říct, že mě ta míra syntementality a kýče potěšila, byla totiž zastoupena parádními herci a stejně dobrým zpracováním. Nutno podotknout, že se jednalo o můj první Letňák naslepo, kdy jsme netušily, co se bude promítat, takže když jsem na začátku viděl akční scénku jak vystřihlou z nějakého brakového scifi-future akčňáku měl jsem na tváři patrné zklamání, každopádně za pár minut jsem už věděl, že jsem neprohloupil a byť se opakuji nejednalo o úplně můj šálek tak jsem se v tom prdlém paralelním světě rád na večer ztratil, a člověk jim to na konci musel přát. ()
Příjemný, sympatický, nenucený, občas vtipný, občas dojímající. Takovou fajn jednohubku bych si mohl dávat klidně několikrát týdně. Joséphine Japy je krásná a sympatická herečka a s Civilem jim to hodně slušelo, že jim divák ten případný happyend prostě musel přát. Láska na druhý pohled nikdy nebude klasika, nebude se o ní za pár let vyprávět jako o příkladu dokonalýho romantickýho filmu, ale Hugo Gélin prostě natočil další příjemný snímek, který dokáže pohladit po duši. ()
Nudné, se spoustou výplňkové vaty. Fakt jsem se snažila. Ale co z toho, když ústřední pár modelů hraje jak náměsíčný ponocný a rošťácký kamarád to nezachrání? Jako bych žvýkala nudu a bezobsažnost. Plytké, hloupé, otravné. -----Šmarjá, a ten překlad titulků? Najali snad na něj dysgrafického Tatara? "Nejsem opilkyně" No, díkybohu, že jsi jenom alkoholička, protože kdybys byla opilkyně, tak nevím, jestli tě poslat do ústavu nebo do úlu. SHRNUTÍ: V tv fajn oddychovka. Na kino zbytečně vyhazovat prachy. ()
Trošku překombinované, dlouhé, sladkobolné, málo vtipné. Ale na druhou stranu, legrační, nápadité, Civil i Japy jsou fajn a dobře se na ně dívá, krásná lekce francouzštiny, interiéry i exteriéry (natáčelo se někde u moře, ta cesta co po ní jeli na kole mi hodně připomněla film S Molièrem na kole a legrační kamarád Benjamin Lavernhe. ()
Spoilery. ... Čekal jsem, že se Raphaël vrátí do původního světa, kde se změní, umožní se prosadit i Olivii a oba budou šťastní a slavní ve svém oboru. To samozřejmě až na konci - předtím se bude neúspěšně snažit ji získat zpět. Co popis obsahu zvládne v několika větách, trvá rozvleklému úvodu filmu dost dlouho... Několikrát se zasmějete, ale na komedii je to zoufale málo vtipné. Funguje to spíše po stránce romantické/psychologické. Nejsilnější okamžik nicméně představuje scéna, kdy Raphaëlův kamarád vyndá dopisy... Škoda nevyužité návštěvy na gymnáziu, kde odešli otevřenými vraty. Naprosto nereálná je pak scéna, kdy se Raphaëlovi za den podaří napsat celou knihu (nebo jen poslední svazek?), to tam vůbec nesedí. Nakonec se Raphaëlovi podaří si Olivii získat a zjistí, jak se vrátit do původního světa, ale ten názorový obrat není uvěřitelný. Celou dobu se snaží stát se zase úspěšným spisovatelem, ale místo toho se smíří s místem učitele na ZŠ?! Snad kdyby ho Olivia odmítla, jak se zdálo ve scéně s prstýnkem, stále by to byl lepší konec. Celkově to není špatný film, ale scénář místy kulhá, určitě z toho šlo vytěžit víc, hlavně z hlavní linie (film drží především scény s Raphaëlovým kamarádem...). Olivia je zahraná skvěle, na Raphaëla by se nicméně hodil herec s lepším vzezřením - tento v celém filmu působí poněkud zmateně puberťácky. ()
Reklama