Režie:
Makoto ŠinkaiScénář:
Makoto ŠinkaiKamera:
Rjósuke CudaHudba:
RadwimpsHrají:
Nana Mori, Šun Oguri, Cubasa Honda, Sei Hiraizumi, Júki Kadži, Čieko Baišó, Sakura Kirjú, Kótaro Daigo, Taito Ban, Iori Saeki, Takaaki Torašima, Takahiro Sumi (více)Obsahy(1)
Středoškolák Hodaka se rozhodne k radikálnímu kroku a uteče ze svého rodného, izolovaného ostrova do Tokia. Zanedlouho zjišťuje, že život v Tokiu není žádný med a čím dál více uzavřený Hodaka se dostává do tíživé finanční situace, protože si nemůže najít práci. Nekonečné deštivé dny jako kdyby symbolizovaly Hodakovo trápení. V nouzi přijímá práci editora v podezřelém okultním plátku, ale jeho dny doslova rozjasní až setkání s neobyčejnou dívkou Hinou. Hina totiž má schopnost zastavit déšť a rozehnat oblaka... (Scalpelexis)
(více)Videa (7)
Recenze (67)
Vizuálně uhrančivé, leč vypravěčsky poněkud zmatené poselství o síle přírody a síle lásky. Paradoxně mi to přišlo lepší ve své první polovině, která je působivým sociálním dramatem, do něhož se jen postupně a zlehka vkrádají romantické, mystické a klimaticko-katastrofické prvky. Ve druhé polovině pak dojde k přímočaře brutálnímu fantasy zvratu, navíc servírovanému s větší než malou dávkou hysterie, a celá ta zajímavá, pomalu budovaná atmosféra existencionálních nadějí a nejistot jde do kopru. Kontrast mezi počátečním civilním slice of life a expresivním, dramaticko-pohádkovým koncem příběhu je opravdu hodně zvláštní zážitek. Nicméně uznávám, že co se zobrazení poetiky života týče, nemá v současnosti Makoto Shinkai sobě rovného. ()
Jak jsem osobně nebyl unešen z předchozího veleúspěšného Shinkaiový díla, přistupoval jsem i díky okolním reakcím k Tenki no ko rezervovaně a nejspíš si kvůli tomu snímek užil víc než bych očekával. V čem mě anime oproti jiným stylům dokáže uhranout s nepoznanou intenzitou jsou ony krásné, rozkmitané obrázky s dechberoucím detailem a harmonií. Shinkaie bych překřtil na nejlepšího anime dokumentaristu, protože jeho světy jsou dychtivě podmanivý, úchylně perfektní, scénériemi opojený a k spokojenosti nás všech s tím nechce ani na chvíli přestat! Není scéna, kde by se kamera aspoň na chvíli nestočila ke kapkám na parapetu anebo neudělala z mraků okoukanou modelku. Celý film je od začátku až do konce zkrápěný vodou ve všech různých skupenství, až jsem zapomínal, co se vlastně na plátně odehrává. A možná pro Shinkaie dobře, protože ač je to velice schopný režisér, tak naopak je neskutečně tvrdohlavý scénárista. Příběh měl solidní tížívý začátek a klapal, dokud jsme se nesetkali s hlavním prvkem Shinkaiového klasického magického realizmu: Vztah hlavní dvojice opletený dávkou nadpřirozena. Ona "šťastná" část nekypěla hlubší substancí a nedokázala si mě dostatečně koupit. Rozdávání úsměvů a sluníčka je málo, vedlejší linky jiných postav nemají silná opodstatnění a návaznost na tu hlavní, jak bych si přál, a když pak má dojít k vyřešení onoho tak nezdravě moc nastiněného závěru a rozuzlení, má to tah motoru pracujícího na polovině otáček. Líbil se mi nápad užití Hininy schopnosti, ale toto pozitivum víc než přebíjely až moc opakované narážky na věk, které mi v konečném důsledku přišly jako větší překážka než mrzké počasí. Nejsme snad v nadpřirozených úrovních, tak proč, proč? Závěr byla slušná šmodrchanice prapodivných rozhodnutí hned několika postav, tak jsem poté ocenil dojezd v podobě návratu do kouzelných výjevů k uklidnění duše. Jen kvůli tomuhle bych doporučil Shinkaiovi ať nechá scénář někomu jinýmu, protože to je pro mě poslední (za to obrovský) schod k samotnému vrcholu. Uf. A já se jdu poplácat, že jsem to zvládl okomentovat aniž bych srovnával velmi podobný Kimi no na wa. Slabší 4*. Tokyo is scary ()
Viděno v japonštině bez titulků, takže zatím bez definitivního verdiktu, ale Šinkai tentokrát rozhodně neriskuje a servíruje vizuálně dechberoucí, pevně vedenou variaci na svůj dosavadní opus magnum Your Name. Na rozdíl od předchůdce tomu drobně schází silnější ústřední konflikt, ale Šinkai ví, za jaké nitky zatahat, aby ve finále udeřil stejně silně jako minule. Nejvíc ale boduje nečekaně depresivním úvodem, jako vystřiženým z jiného filmu, na hony vzdálenému jinak dojímavé, ovšem ne naivní fantasy romanci s parádním podkresem od Radwimps. (Toho Shinjuku, 24. 7., zatím za 4*) ()
Týmto sa so Šinkaiom definitívne lúčim - pritom to bola taká prekrásna téma, podnetný svet a neošúchaná metafora. Jeho filmy ma, bohužiaľ, vždy silne iritovali svojim prehnaným pátosom a sentimentalitou. Dôvodom tu však môže byť aj japonská predstava o erose. Tu zobrazená láska mi prišla na jednej strane zvláštne netelesná, neživelná (aj napriek všadeprítomným živlom) a na strane druhej až príliš egoistická a prepiata. Tu si možno do Japonska projektujem vlastné predstavy, neviem, ale zdá sa mi, že Japonci si na našu západnú formu lásky stále "nezvykli" (však prečo by mali) a výsledkom je takýto prapodivný hybrid, ktorý je v jednom smere úplne prestrelený a v druhom mu niečo dôležité chýba. Spomenul som si tu niekoľkokrát na neznesiteľné túženie a kozmos trhajúcu vášeň iných pubertiakov - Rómea a Júlie - a z tohto porovnania odchádza tento japonský obraz niekam preč - mimo mňa. Japonci sú mi asi bližší v iných polohách - v polohách jemných distingvovaných náznakov, odstupu a akejsi zvláštnej opatrnosti. Poézia lásky a mystika tu navyše zostali len deklamované a "natvrdo" zobrazené, čo je podľa mňa dôsledok Šinkaiovej hyper-realistickej kresby a neschopnosti dôslednejšie rozprávať štýlom. Stvárnenie a ani samotný svet nedával tušiť niečo skrývajúce sa "za...", prostredie tu nezačalo získavať vlastnú tvár, ktorá by mu dodávala až ľudské, či božské rozmery (ako u Naomi Kawase), ani nezískavalo nádych nejakej nálady (ako napr. v básňach tanka) a ani sa tu z úzadia pamäte neozývali hlasy šamaniek, nevstupovalo sem niečo archetypálne. Všetko tu vyvstávalo v tej najdeklamatívnejšej rovine. A s tým súvisí aj výsledné hodnotenie - v niektorých momentoch veľmi netradičná, v iných až príliš cudzia a v ďalších zas až príliš konvenčná, doslovná a banálna žánrovka. ()
Krásné anime. Režisér Makoto Shinkai už tradičně předvádí neuvěřitelnou vizuální podívanou dovedenou do nejmenšího detailu. Opět jsou zde obsaženy jeho oblíbené prvky jako čarokrásné ztvárnění oblohy, oblaků, deště, krajiny, hry světel a stínů. A samozřejmě vlaků! Těmi je Makoto doslova posedlý :-) K tomu se přidává originální, romanticky a melancholicky laděný fantasy příběh, zasazený do moderní metropole Tokia. Nebudu zde (jako někteří jiní komentující) porovnávat s předchozími filmy pana režiséra, ale drozhodně doporučím, abyste se na ně také podívali :-) Všechny mají společného jmenovatele a tím je nádherná animace propletená s poetickým příběhem. Všechny jsou doslovným pohlazením po duši, i když mnohdy hrají na dosti smutnou notu. ()
Galerie (55)
Photo © Toho Company
![Tenki no ko - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/163/694/163694343_6e1259.png)
Zajímavosti (9)
- Hina má při vykonávání objednávek slunečného počasí deštník ozdobený panenkami teru teru bōzu a Nagi nosí teru teru bōzu kostým (v Japonsku jsou teru teru bōzu používané jako talisman pro hezké počasí a také proti deštivým dnům). (KCM)
- Ve filmu si můžeme všimnout známých značek bez zkomolení názvu, jako napřklad Toho Cinema, McDonald's, Yahoo, Suntory, MacBook, Seiko nebo Pepsi. (KCM)
- Ve filmu se objeví i protagonisté filmu Kimi no na wa. (2016). Mitsuha Miyamizu jako prodavačka v klenotnictví a Taki Tachibana jako mladík v domě postarší paní, u níž Hina a Hodaka vyřizují objednávku na slunečné počasí. (FritoleXx)
Reklama