Obsahy(1)
Alice (Sarah Pratt) a Thomas (Gilles Guillain) sa spoznajú na trajekte z Le Havre do Portsmouth. On zanechal školu a tvrdí, že má osemnásť, i keď pravdou je, že má iba šestnásť. Potom sa začne cítiť hlúpo, ale ona ho povzbudí, že jeho vek má výhody. Zdôveri sa mu o osemročnom spolužití s manželom, ktorý ju celý čas zanedbával a neprejavoval jej patričnú úctu a vraj dnes je po prvýkrát slobodná. Sú na lodi cez noc, a tak by bolo hanbou ísť do postele zavčasu... (sochoking)
(více)Recenze (15)
Já k tomu v podstatě nemám co dodat. Alice s Thomasem mě vtáhli do pavučiny plné hořkosti, touhy a naivity, ale i stoprocentní živočišnosti, kde jsem měla pocit, že jsem tam snad ani neměla být, brilantní výkony. Kameraman odvedl úžasnou práci, tomu já říkám dostat se naplno do reálu. Říká se, že ve vínu je pravda, tady byla mírně zahalená ve sklence s brandy, já jsem Alici z větší části totiž věřila. Ještě teď nejsem schopná napsat něco smysluplného, jak mě Catherine Breillat lapila do svých tenat, možná zítra, pozítří to ještě změním........... ()
Nedávno jsem viděl "À ma soeur !" a moc se mi líbil. "Brève traversée" mne však úplně ohromil! Tak dokonale zpodobněné věčné míjení mužů a žen! To vzájemné nepochopení! Jestli byla paní režisérka ve filmu "Anatomie de l'enfer" příliš krutá k mužům, tady to otočila a nenechává nitku suchou na ženském pokolení... Ale dělá to s grácií, humorem a dokonce romanticky. Je to na CSFD její nejlépe hodnocený film - snad proto, že se na něj dobře dívá a v podstatě ničím nešokuje. Kdo zná režisérčiny pozdější filmy, může být na konci překvapen, že se vlastně žádné překvapení nekoná... ()
Nahé na kůži, civilní na kost. Film, který tak výstižně ilustruje jisté životní situace, prchavé, přeci však nekonečně dlouhé okamžiky, "živé vzpomínky". Přes počáteční nedůvěru k jedné z postav a navzdory některým dalším, pro leckoho možná nepřekonatelným skutečnostem (to poměrně časté, netajené zobecnění mužské populace, které je pevnou součástí vyprávění občas ruší, ve výsledku však může i fungovat) Catherine Breillat až překvapivě přesná. Takřka nic není navíc (snad jen pár dialogů), nic neschází a po drahném to čase opět snímek, u něhož jsem s chutí a rád zapomněl, že postavy snímá "ve skutečnosti" filmová optika. Loď "Brève traversée" sice plyne, pluje a nakonec i definitivně doplouvá k anglickým břehům, zčeřená voda však zůstává i nadále... (dost možná jsem ovlivněný i svým vlastním příběhem, oddělit jej však nelze) │90% ()
Zaujímavý film hneď vo viacerých smeroch. Môže sa zdať, že ide len o jednoduchý príbeh dvoch mladých ľudí, ktorí sa stretli na krátkej plavbe z Francúzska do Anglicka, no to je len prvý dojem. Pod pokrievkou sa skrýva hotová hra zvádzania bez pravidiel a to v sprievode výborných dialógov na množstvo tém, ktoré sa prevažne všetky točili okolo ženského a mužského vnímania sveta a tiež i vnímania opačného pohlavia. Možno trochu klišé alebo povrchné, no vo veľkej miere pravdivé. Bolo by celkom zaujímavé vedieť, nakoľko v tomto vychádzala režisérka z osobnej skúsenosti. Po technickej stránke sa mi páčil hlavne naturalistický prístup kamery a prekrásne, estetické využívanie modrej farby. Koniec mi len potvrdil to, čo som si celý čas myslel - že naozaj išlo len o tú živočíšnosť a sexuálne napätie (kde bolo hneď jasné, o čo tej dievčinke celý čas ide), čo pekne zapadlo i do jednania postáv, hlavne dievčiny. Vlastne to, čo celý čas tvrdila o mužoch, platilo aj na ňu, pretože.... to nech si každý domyslí sám. 85/100 ()
Jemu je šestnáct, ale tvrdí, že osmnáct. Jí už určitě bylo přes třicet. Potkávají se na trajektu plujícím přes kanál La Manche (nebo též French channel), mluví spolu francouzsky a anglicky, ona si stěžuje na svého manžela, se kterým se právě rozešla, on po ní touží. Jak to dopadne? Čekaně - i nečekaně. ()
Reklama