VOD (1)
Série(6) / Epizody(86)
Obsahy(1)
Americký dramatický televizní seriál The Sopranos, který získal celou řadu prestižních cen, vzešel z tvůrčí dílny Davida Chase a byl natočen v původní produkci HBO. Vypráví o mafiánském bossovi z New Jersey Tonym Sopranovi, který musí čelit celé řadě těžkostí ve snaze vyvážit svůj často konfliktní soukromý život s prací pro zločineckou organizaci, jíž stojí v čele. Hvězdami seriálu jsou James Gandolfini (Tony Soprano), Lorraine Braccová (terapeutka dr. Jennifer Melfiová), Edie Falcová (Sopranova manželka Carmela), Michael Imperioli (Tonyho synovec Christopher), Dominic Chianese (strýc Junior) a další. Seriál se na HBO v USA vysílal od ledna 1999 do června 2007, měl šest sérií a 86 epizod. Byl také uveden v dalších zemích. Vanity Fair jej nazval „největším dílem popkultury naší doby“. Seriál díky brilantnímu uměleckému zpracování nastavil vysoko laťku svým následovníkům a prorazil cestu mnoha dalším úspěšným televizním seriálům. Získal celou řadu cen, včetně 21 ocenění Emmy a pěti Zlatých glóbů, a stal se předmětem mnoha analýz i parodií. (HBO Europe)
(více)Videa (1)
Recenze (243)
Tak tomuhle říkám seriálová sága. Člověk nesmí čekat v každém díle přestřelky a sekání prstů (i když na ně samozřejmě také dojde). Díky 86 padesátiminutovým dílům se divák dostane skutečně pod kůži všem postavám. Právě skvěle zahrané charaktery jsou hlavní devízou seriálu, ačkoli se v něm nevyskytuje snad ani jedna postava, která by se dala označit za kladnou. Sopranovi tak stojí v kontrastu proti Coppolově Kmotrovi, jelikož postrádají onu romantiku a poetičnost. Mafiáni vyměnili elegantní obleky za pestré šusťákovky a v zájmu zisku se dopouští těch největších sviňáren. Přesto mají Sopranovi neopakovatelnou atmosféru, neboť soudobá italská mafie stojí spíše na okraji zájmů tvůrců gangsterského žánru. Včera jsem shlédl poslední díl a mám nutkání začít od příštího týdne zase pěkně od začátku. Poslední scéna je zkrátka geniální (po internetu kolují její různé výkladové analýzy) a Don´t stop believing od Journey mi zní v hlavě doteď. ()
Tomuto sa hovorí "Mafiánska sága". Mám veľmi rád filmy z mafiánskeho prostredia, no toto je pre mňa absolútny vrchol, čo v danej problematike vzniklo. Aj keď vysoko oceňujem Scorseseho a Coppolove diela, žiadne ma nedokázalo tak vtiahnuť do diania v mafiánskom podsvetí. Absolútne skvelé herecké obsadenie na čele s Gandolfinim, ktorý pre mňa už asi navždy zostane Tonym Sopranom, nech bude hrať čokoľvek. Podobne aj ďalší herci vo väčších či menších úlohách hrajú tak skvelo a pritom prirodzene, že v momente uveríte, že sú to naozajstní zločinci. Raz si dám tú námahu a spočítam, koľko vrážd sa v tomto seriáli udialo, bude to riadne vysoké číslo, aj keď sa tu nekonali žiadne hromadné prestrelky, len obyčajné vybavovania účtov medzi "kámošmi". ()
The Sopranos rozhodně matou tělem. Nejvíce asi tím, jak pracují s celým motivem mafie, který tu slouží spíš jako prostředí, aby si seriál udržoval aspoň zdánlivý pocit děje. To dává dostatečný prostor k tomu rozvíjet osobnosti jednotlivých postaviček, a to od těch velkých jako je Tony a jeho rodina až po malé zlodějíčky, kteří sem tam dostanou svoji chvíli se ukázat. Zároveň se jim daří si stále udržovat odstup a neglorifikovat činy postav. Pokud seriáloví anti-hrdinové někoho zabijí, stále cítíte jisté opovržení nad tím co dělají. Vše je ale stále perfektně vybalancované tím, že vás i tak s jistou dávkou zvrácenosti zajímá, jak budou jejich osudy pokračovat. Navíc to nejsou zrovna nejostřejší tužky v penále, takže je celá show prošpikována hromadou až geniálních scén, které zobrazují jejich pohled na svět v celé své nahotě. Scéna, kdy Paulie vypráví prostitutce o své historii s Itálií nebo bizarní hádka o Kryštofu Kolumbovi jsou momenty, kdy svou hloupostí baví natolik, že na ně člověk při sledování definitivně nezapomene. Za mě osobně to takto perfektně šlape až do konce čtvrté série. Pak se seriál trošku začne trošku ztrácet, naruší zdánlivou stálost a maličko kvalitativně spadne. I tak však zůstává poměrně nevšední podívanou s postavami, které je těžké milovat, ale je velice snadné být jejich světem fascinován. Zajímavé epizody: College, Commendatori, University, Whoever Did This, Made in America. ()
1.séria: 95%, 2.séria: 95%, 3.séria: 93%, 4.séria: 85%, 5.séria: 99%, 6.séria: 95% Sopranovci sú vysoká škola serialov. Opäť som sa zamiloval, už len netrpezlivo čakám pokiaľ sa mi stiahne druhá séria, aby som mohol pozerať ďalej. James Gandolfini je ako boss Tony Soprano viac ako vynikajúci a všetky postavy sú skvelo vykreslené, všetky majú čosi do seba. Vrelo odporúčam každému, kto si rád pozrie kvalitný seriál a zaráža ma, že to má na čsfd iba 2 550 hodnotení. 4.séria trošku kvalitou zaostávala za predchádzajúcimi troma, riešili sa trošku iné veci, ale nebola výlučne zlá a pár zaujímavých momentov sa v nej udialo,ale dúfam, že v nasledujúcej a i v tej poslednej sa autori vrátia do starých dobrých koľají. Tak chvalabohu 5. séria nesklamala, autori sa nielenže vrátili do starých kolají, oni ešte dokonca postavili rýchlo vlak. Jednoznačne najlepšia séria, ktorú ešte ozvláštnil Steve Buscemi ako Tony Bulleto a ja už sa nesmierne teším na záverečnú 6. sériu tohto skvostu medzi seriálmi. A je tu koniec jedného z najlepších seriálov všetkých čias. Výborné vyvrcholenie, napínavé, precízne, chladné a aemotívne, tak by som nazval finálnu sériu, ktorá neraz vyrazí dych. Je mi aj trochu smutno, že sa nedočkám ďalšej časti, ale nevadí, určite si pozriem tento skvost ešte raz. Dopozerané: 25.4.2015 ()
Galerie (744)
Zajímavosti (60)
- V prvních čtyřech sériích jezdí Tony Soprano (James Gandolfini) v rudém Chevroletu Subruban z roku 1999. Ten byl v roce 2007 vydražen na serveru eBay. Počínaje pátou sérií řídí Tony černý a po epizodě 5x05 "Irregular Around the Margins" až do konce seriálu bílý Cadillac Escalade ESV, který byl vydražen společně s dalšími auty ze seriálu v roce 2008 a výtěžek byl věnován Dětské nemocnici v Los Angeles. (Sony1994)
- Postava Juniora pozerá do televízie a začne si myslieť, že sa sám nachádza v televízii. Sám seba si spletie s postavou Larryho Davida v seriáli Curb Your Enthusiasm (od r. 2000). (Kaceris)
Nikdy jsem se o tento seriál nezajímal, nevěděl jsem o co jde. Vždycky, když to v TV běželo, myslel jsem si, že je to nějaká blbost pro ženský v domácnosti, jako Rodinná pouta. Když jsem se dozvěděl, o co jde, stejně mě ten seriál nijak zvlášť nelákal, protože zas až tak moc nemusím italskomafiánskou tématiku. Až když jsem se dozvěděl o smrti Jamese Gandolfiniho a o tom, že je to seriál z produkce HBO, až když jsem si přečetl komentář od Toma Riddla, řekl jsem si, že tomu šanci musím dát. A přesně, jak píše Tom Riddle, několik prvních dílů je velmi obtížných. Těžko se do seriálu dostává. Nevíte pořádně, kdo je kdo v rozsáhlé mafiánské famílii a když už to víte, není se s kým pořádně ztotožnit, protože jsou tu všude totální krávy, pokrytci, ale v prvé řadě hajzlové, kteří mohou mít v očích diváka nějaké sympatie, ale každou chvíli udělají něco, nad čím zůstává rozum stát. Ale už někdy před půlkou první série (zhruba od dílu College) jsem se do toho zažral jako do máločeho a musím říct, že je to seriál, který člověku tak trochu pozmění náhled na život i na svět. Je komplexní, zajímavě protidivácký, odvážný, hluboký a místy i splňuje taková ta klasická kritéria o napínavosti, akci a podobných věcech. Ty jsou však až na druhé koleji. V prvé řadě je to seriál o tom vnitřním pohledu do problematiky, o nevyzpytatelných a nejednoznačných postavách, o různorodých životních prioritách, o všudypřítomném strachu a nejistotě, o hloubání nad lidským konáním a nad lidskou existencí, o tom, že víte, že autoři jsou schopni udělat s jakoukoliv postavou cokoliv. I třeba to, že její osud a vliv na hlavní dění naprosto vyšumí a vy vlastně vůbec nechápete, proč tam ta postava byla. Přesně jak to bývá i v životě. Je to mnohovrstevnaté dílo přesně po vzoru Umberta Eca, kde si i ten nejpovrchnejší divák nalezne to své, ale pro ty hloubavější se nachází mnoho věcí v dalších vrstvách. Ale ne všechno se mi líbilo. V průběhu seriálu mě poněkud nudila či iritovala přílišná míra repetetivnosti všeho, ačkoliv je mi jasné, že to přesně bylo prostředkem k vytvoření oné mafiánksé rutiny; sezení u dr. Melfi, věčné objímání, pohřby, děvky, hazardní hry, neopodstatněná agrese a tak dále. Přestože Rodina Sopránů nemá klesající tendenci (spíše naopak, od, dle mého názoru, lehkého výkyvu v druhé a třetí sérii, šplhá až do konce stále vzhůru), je to možná seriál až zbytečně roztahaný a nemůžu se zbavit po dosledování dojmu, že se většina těch nejzajímavějších věcí stala spíš až ke konci. Ačkoliv jistě bez základu by závěr nebyl tak působivý. Seriál je to také poměrně předvídatelný. Téměř u každé postavy, která má zemřít, to víte, nebo alespoň tušíte, několik dílů předem. Protože až na absolutní výjimky, všichni, kdo zemřít mají, taky bez větších problémů skutečně zemřou. Autoři jsou ale čas od času schopni solidních překvapení. A to nejen ve vraždách, ale i ve vypravěčském stylu samotném. Vrcholem je jedenáctý díl páté série, která je surrealstickou extází, jež je narozdíl od čistě surrealistikých děl silná v tom, že tato je zabalená do jinak reálného světa, ve kterém jsme předtím pět sérií fungovali. Třešničkou na dortu celého seriálu je závěr. Mojí první reakcí bylo totální zklamání, čím víc nad tím ale přemýšlím, tím si víc myslím, že to lépe ani udělat nešlo. Je to přesně v duchu celého seriálu, je to přesně v duchu deprese a bezúčelnosti lidského života, o kterém celý seriál je a mnoho epizod před závěrem do oné finální scény směřuje. Rodina Sopránů je masivní a vyčerpávající dílo, které si žádalo vyčerpávající komentář. Je to výborný seriál, na němž oceňuji to, jak hází divákovi klacky pod nohy, ale přesto, i já jsem divák, a některé klacky způsobují, že asi nikdy nebudu mít Soprány tak rád, jako jiné seriálové rodiny. () (méně) (více)