Režie:
Vít OlmerScénář:
Vít OlmerKamera:
Vladimír HolomekHudba:
Miroslav VydlákHrají:
Michaela Kuklová, Martina Adamcová, Jiří Pomeje, Blanka Lormanová, Zdeněk Pecháček, Sylva Tománková, Josef Nedorost, Dana Homolová, Lenka Blažejová (více)Obsahy(1)
Nová majitelka salónu Playgirls Štěpánka Vranská, která v první části převezla své soupeřky, chce zvýšit úroveň služeb svého podniku, s nimiž není příliš spokojena, gigolo Tom Rodr nestačí na nymfomanku Deckertovou, prostitutky Ája a Irena nemají dost fantazie. Současně si sebevědomá majitelka skrytými kamerami tajně pořizuje kompromitující videonahrávky svých klientů a klientek. Podaří se jí získat několik nových dívek a také schopného a výkonného gigola Martina, kterého chce získat pro sebe. Ten však zcela chladně odmítá návrhy své šéfky a místo toho se začíná scházet s jednou bývalou modelkou Lenkou, kterou Štěpánka přetáhla do svého podniku. Ani pokus vydírat bohatého podnikatele videonahrávkou jeho ženy, Štěpánce nevyjde. Muž je předem informován Lenkou. Jeho komando vtrhne do podniku, kde hledá kopie nahrávky. Když je nenajde, rozhodne se je mučením získat přímo od Štěpánky. (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (318)
Návrh na chlastací hru: „Ty hajzle!“, hyper futuristická hudba s dramatickým záběrem na monitor, hluboká filozofická rozprava, které nerozumí ani sám mluvčí (čili každá), kameraman je prostě honič a nakonec „Tyvole, ta Kuklová není vůbec špatná“. Jestli film dokoukáte do konce a neskončíte potom na JIPce s otravou alkoholem, neváhejte mi napsat o cenu za nejsilnější žaludek (a játra). ()
Film je o ničem, ale o ničem je i spousta uznávaných filmů. Příběh o tom, jak majitelka bordelu vybírá dívky tak, až se jí vymstí její snaha o vydírání klientů a o tom, jak se domina zamiluje do subíka a nechce už být dominou, aby mu dokázala svou lásku - mimochodem, v Páralově předloze to všechno z nějakého mně nepochopitelného důvodu vyzní celkem inteligentně a s autorovým sarkastickým pojetím se to vůbec nečte špatně -, je debilní. Komedie to není, možná tak nechtěná (když se podíváte na herecké výkony a na dialogy), ale nic jiného taky ne, je to jen normální zbytečný film. Má to ale i své ne tak špatné stránky, třeba Marka Vašuta, Jana Skopečka a občas dobrou kameru (i když se nějak projevila jen v tom švenkování na Vltavu a v závěru :-). Prostředí porevolučního Česka, vylíčené z pohledu děvek (ano, jsou to blbě napsané a nesympatické postavy, ale netvrďte mi, že skutečné děvky jsou na tom co do psychologické prokreslenosti svého jednání líp) taky není úplně nezajímavé, nemluvě o tom, že jakousi atmosféru zapadlého, rádobyexkluzivního bordelu (kterým svým způsobem bylo i tehdejší Česko) to má. To je tak, když se všichni bojí dát slušné hodnocení, aby nebyli za burany. Pro mně normální podprůměr. Nejhorší film na ČSFD to opravdu není, už proto, že podobně debilní nebo ještě horší filmy tu mají červené hodnocení a některé se dokonce prodraly i do top 200. ()
Jsou filmy, u kterých druhé pokračování celkem logicky nemůže dosáhnout kvality prvního dílu. A jsou filmy, jejichž první díl nasadil laťku tak hluboko, že nikdo neočekává, že by po té blamáži vůbec přišlo druhé pokračování. Ale Vít Olmer to dokázal - ještě štěstí, že máme tu demokracii, protože za tohle by zasloužil veřejnou popravu jako vystrahu pro ostatní rádobyumělce. ()
Než zrátcet cenných 73 minut života, co raději trochu vzdělávání? Polarografie patří mezi elektrochemické analytické metody. Za její objev dostal Čech Jaroslav Heyrovský roku 1959 Nobelovu cenu za chemii. Slouží k určování přítomnosti (kvality) a koncentrace (kvantity) redukovatelných nebo oxidovatelných neznámých látek v roztoku. Princip spočívá ve vyhodnocování závislosti elektrického proudu na napětí na dvojici elektrod, které jsou ponořené do roztoku, v němž probíhá elektrolýza. Závislosti mají tvar vln, jejichž poloha charakterizuje jednotlivé druhy látek. Z velikosti nárůstu proudu lze určit koncentraci příslušné látky. Jako pracovní elektroda slouží rtuťová kapajicí elektroda. Na povrchu kapky rtuti se vytvoří elektrická dvojvrstva. Při zvyšování potenciálu mezi anodou a katodou dojde k vyloučení příslušných iontů na katodě a tím k nárůstu proudu. Proud je omezen množstvím iontů v roztoku. Jakmile se množství vylučujících se iontů rovná počtu přicházejících iontů z roztoku, proud přestane růst. Hodnota středu nárůstu polarizační křivky je charakteristická pro danou látku. Do roztoku se přidává základní (indiferentní) elektrolyt, např. kyselina, aby se vodivost roztoku zvýšila. Dále se přidává povrchově aktivní látka - typicky želatina, jejímž úkolem je zabránit vzniku maxima na začátku polarografické vlny. Důležité je i probublávání vzorku v polarografické nádobce inertním plynem kvůli odstranění kyslíku, který vytváří na polarogramu protáhlé vlny a znehodnocuje záznam. To už je zajímavější než Playgirls 2, ne? P.S. Přístroj založený na polarografické metodě se nazývá polarograf. Jeho tři základní části tvoří zdroj, zapisovač a ovladač rtuťové kapající elektrody. ()
No. Playgirls. A dvojka k tomu. Dlouho jsem nic takového neviděla a doufám neuvidím. Myslím, že hlavním problémem filmu je obsazení - Páralovy "kurvy", gigola a bordelmamá hrajou v Čechách celkem zaběhnutí herci seriózních rolí, a tak jim to nemůžeme věřit, i kdybychom chtěli. Herecký výkon Slávka Boury je ovšem nepřekonatelný. ()
Galerie (3)
Zajímavosti (5)
- Playgirls 2 měl premiéru tři měsíce po prvním dílu a v kinech propadl. (Halloween9)
- Režisér Vít Olmer se v dokumentu ČT Rozmarná léta českého filmu zmínil, že druhý díl Playgirls vůbec neměl vzniknout, ale přišel příkaz od Novy, která film spolufinancovala, že chce mít dva díly, tak jako jsou dvě knižní předlohy. Autor předlohy Vladimír Páral se od těchto dvou filmů distancuje, což Olmera dodnes mrzí. (Halloween9)
- Exteriéry byly filmovány v Praze. Ve filmu se objevila Restaurace U sedmi andělů, nyní Restaurant 7 Angels, na Praze 1 nedaleko Staroměstského náměstí. (Cucina_Rc)
Reklama