Režie:
Vít OlmerScénář:
Jitka PistoriusováKamera:
Ota KopřivaHrají:
Jakub Wehrenberg, Jiří Strach, Jitka Molavcová, Jiří Schmitzer, Viktor Nejedlý ml., Vladimír Hrubý, Anna Ferencová, Tat'ána Puttová, Jana Kynclová (více)Obsahy(1)
Jakub je technicky nadaný, ale jeho okolí nemá zrovna pochopení pro jeho vynálezy. Nemá to tedy lehké až do chvíle, kdy potká vedoucího počítačového klubu, kterého Jakubovy schopnosti doopravdy zajímají. (Filmbox)
Recenze (48)
Protivný film, Olmer si asi koupil zrovna pc... Dalimil Klapka propůjčil svůj hlas v postsynchronech dvěma postavám: dědovi Kůrkovi (Viktor Nejedlý) a částečně i dědkovi Roubánkovi (Vladimír Hrubý). Vladimír Hrubý v průběhu natáčení umírá, a tak se v části filmu se mluví sám a v části mluví hlasem Dalimila Klapky. ()
Vesnice 80. let, zavádění počítačů na JZD, první počítačové kroužky. Svěží film pro děti o něčem. Jakub (Jakub Wehrenberg) žije u dědy na vesnici. Zajímá se o počítače, v tom čase ohromnou novinku. Zkamarádí se s Jirkou (Jiří Strach), který žije jenom s maminkou, která však na něho nemá moc času. Kluci sledují lidi kolem a snaží se jim svými elektronickými zlepšováky usnadňovat život. Ne vždy vylepšení dopadnou podle jejich představ. Ani třídní učitelka (Anna Ferencová) nepřeje Jakubovým zálibám. Dedovo srdíčko nevydrží jedno takové pozdvižení kolem zlepšováku a Jakub se musí přestěhovat do Černého Přívozu k tetě Marjáně (Taťána Puttová). Jirka se zajede podívat na Jakuba a vidí, jak tam strádá. Rozhodne se kamarádovi pomoct. ()
Po celou dobu filmu jsem si zpívala „Spadlo prase do strouhy, neširoký nedlouhý...“, protože je to tak vlezlá písnička, která hrála hned v úvodu. Ale film je sám o sobě tak moc milý, že jsem ho sfoukla jedním dechem. Velmi příjemná dětská atmosféra, díky které jsem si zase vzpomněla na svoje dětství a samotní dětští herci mi učarovali. Vidět malého Jiřího Stracha bylo fakt vtipný a Jakuba Wehrenberga vlastně taky. Jiří Schmitzer se mi ve své roli moc líbil a asi s ním začnu vyhledávat víc filmů, protože herec je to skvělej. Příběh sám o sobě dokáže celkem zaujmout, když si chceme pustit něco silně nenáročného a jen vzpomínat na dětská 80. léta. Další dětský film do sbírky těch celkem povedených. Bavit se nad osmdesátkovou technikou bylo samo o sobě dost divný. A je to vlastně pořád stejný. Film se mi líbil. Je to velmi milý snímek, který neurazí ani nenadchne a jako velmi oddechovou komedii to beru a doporučuju! ()
Když jsem viděl tento film, okamžitě jsem si vzpomenul na svoje dětské roky, kdy jsem v 60-tych letech začal dělat první elektrické pokusy se stavebnicí Merkur, a musel jsem se smát. Stejně jako se musím smát dnes, když si vzpomenu na všechny souvislosti. Tento film je velice poučný, zejména dnes. Doba dnes napředuje tak rychle, že ten smích mě vždy přejde v tom okamžiku, když si uvědomím, že to co jsem si koupil "včera" je "dnes" již technicky zastaralé a za stejné peníze jsem mohl mít technickou vymoženost o třídu vyšší. l to je život. I pro toto poučení dávám 4. ()
Pěkný snímek o chlapci ,který je technicky nadaný ,ale okolí nemá moc pochopení pro jeho vynálezy. O to je to pro něj težší ,že má jenom starého dědu. Naštěstí se najde kamarád a vedoucí počítačového kroužku ,který s ním má výdrž a nakonec ho adoptují. Škoda ,že už se dnes takové obyčejné snímky pro mládež netočí. ()
Galerie (2)
Zajímavosti (6)
- Ve filmu se v bezejmenné roli chlapce mihne syn režiséra Víta Olmera, Filip Olmer. (sator)
- Dalimil Klapka propůjčil svůj hlas v postsynchronech dvěma postavám: dědovi Kůrkovi (Viktor Nejedlý) a částečně i dědkovi Roubánkovi (Vladimír Hrubý). Vladimír Hrubý v průběhu natáčení umírá, a tak v části filmu se mluví sám a v části mluví hlasem Dalimila Klapky. (sator)
- Ve scéně, kdy Jirka (Jiří Strach) čte před celou třídou svou slohovou práci, skví se za jeho zády na tabuli prázdninové datum 12. 7. (ViktorD)
Reklama