Třicet případů majora Zemana - Série 2 (1976) (série)
Režie:
Jiří Sequens st.Scénář:
Jiří Sequens st.Kamera:
Josef HanušHudba:
Zdeněk LiškaHrají:
Vladimír Brabec, Rudolf Jelínek, František Němec, Miloš Willig, Ladislav Mrkvička, Vladimír Ráž, Regina Rázlová, Svatopluk Matyáš, Jiří Holý, Josef Bláha, Jana Gýrová, Josef Bek, Alena Karešová (více)Obsahy(1)
Televizní redaktor Holan (Svatopluk Matyáš) veze Hacklovi do Berlína tajné dokumenty. Už z Prahy je pod Hradcovu kontrolou. Hacklova partnerka Bízová přesvědčuje Holana, aby materiály prodal Američanům. Začíná boj o dokumenty, na jehož konci jsou mrtví: Holan, Hackl i Bízová. Hradec zachrání dokumenty před zneužitím... Zdroj: Kniha Daniela Růžičky: Major Zeman – propaganda nebo krimi? (oficiální text distributora)
(více)Recenze (26)
V hlavní roli bolševik Matyáš. To nemusím ... ()
"Já musím získat ty dokumenty a jistotu, že nikdo nezradil. Pak pomůžu." Bílé linky se nám proměnily v modrá světla, špionážní zápletka neztratila nic ze své průměrnosti, Honza se případem jen mihnul, Hradec tady toho mezi písečnými dunami taky moc nenaskákal, takže žádný velký důvod k jásání tady není. Ale vítězství naší slavné STB nad tajnými službami USA a Velké Británie se musí ocenit, neboť tyto zápasy obvykle prohráváme kontumačně. ()
Tak aby bylo jasno ty spratku. Tebe nesnáším. Já nejsem žádnej tvůj překupník. Za tohle chcípneš! Nekompromisní likvidace nejen reportéra Holana, ale vesměs i všech zúčastněných celého tohoto případu je třešničkou na dortu tentokrát poněkud temnějšího a seriózněji natočeného špionážního dílu opět s perfektním Liškovým hudebním podmazem. Epizoda studená jako sever Německa kde se odehrává, ale na mě to fungovalo. Jenom ten Zeman je tu opět jaksi navíc, ale to pro tentokrát velkoryse odpustím.80% ()
Nemám ráda díly Zemana bez Zemana. Zde je majorova absence kompenzována prřítomností redaktora Holana v době, kdy to Matyášovi hodně slušelo. Přesto se největším pozitivem tohoto dílu stává fakt, že jsme se konečně zbavili Rázlové. Její etuda po přepadení by mohla vstoupit do hereckých učebnic pod názvem "Jak svoji roli zahrát co nejhůře, vypadat u toho zcela nevěrohodně a trapně." Jelínek se sice snaží hrát, ale v přítomnosti takové taškařice to ani jemu příliš nejde. ()
Ta zastávka na chcaní u útesu byla opravdu slušně natočená, na tehdejší dobu. Fanta se s tím novinářem vážně nesral avšak i na tuto svini došlo. Stejně jako na jeho debilního šéfíka, který myslel spíš pérem, než mozkem. Jen škoda, že tu Hradec nedostal moc prostoru a návštěva nočního klubu se zmohla jen na kecání s černým číšníkem, místo tanečního čísla s podmanivým hudebním doprovodem jako minule. Njn smůla a zase obyčejný průměr, jako ostatně až na jednu výjimku celá tato série – potažmo seriál. ()
A vracíme se do Berlína, tentokrát se vše točí kolem redaktora Matyáše. Kombinace nezajímavé postavy a nezajímavého herce v hlavní roli příběhu znamená nudný díl. Jirka Hradec se tu vlastně jen mihne. Zase je ovšem ve středu Rázlová, po které jede tentokrát Matyáš, který pro Hackla vyveze tajné dokumenty o projektu, který může likvidovat účinky jaderných zbraní! To je na Nobelovku. Proto Kalina (který osobně rozhoduje o tom, kdo může za hranice a kdo ne), Žitný a na druhé straně Hackl a Fanta (Bláha), který už nedělá s Hacklem pro Brity, ale proti němu pro Američany, rozjedou boj o ony dokumenty. Jakou roli v tom všem hraje Rázlová? Je ještě komunistka, nebo už dělá pro někoho jiného? A co dělá vlastně celou dobu Zeman? Nudné zakončení druhé série. ()
Díl se tentokrát odehrává hlavně na severu Západního Německa a také ve známém podniku Bílé Linky. Tamní emigranti chtějí pro západní tajnou služu získat tajné materiály z jednoho československého podniku. Do případu je zapojen televizní redaktor Holan, majitel Bílých Linek Hackl, jeho milenka a československá špionka Hana Bízová, starý agent Fanta a za československou kriminálku opět Jirka Hradec. Tento díl si vyžádá dokonce tři mrtvé, vesměs bídné československé emigranty. ()
............ ()
Ach ti čeští zpravodajci, kampak zmizeli jejích sovětští vedoucí, bez kterých by neřekli ani čest práci... ()
Mikrofilm. ()
S Leopoldem Fantou bych se teda na útes vychcat nešel, ani nikam jinam, ale aspoň to měl redaktor Holan s pěknou vyhlídkou. Každopádně šlo o jednu z nejdrsnější scén celého seriálu a nutno podotknout, že Josefu Bláhovi sedla parádně. Celkově měla postava Fanty mnohem větší potenciál, než Brzobohatého Bláha. Škoda, že ho oddělal zrovna "křiváček" Honzulka Bohm. Alespoň že tu Blanku už může Kalina škrtnout z výplatní listiny. Mimochodem Josef "univerzální klaďák" Bek hraje tu svou žoviální svini naprosto luxusně. 60% ()
"Ale dnes? Na koho namířit dřív? Kdo je ten pravej? A kolik má kůží? To mi řekni." ()
Pokračování Bílých linek, které je ovšem o hodně lepší. Jak filmařinou, tak příběhem: Špioni špionují, kontáši kontrašpionují, bývalí parťáci se podrážejí a do toho Jirka Hradec s Hankou. ()
„Teď se jen modli, aby neproved syčárnu a neztratil se někde ve světě. … Jestli na mě nechcete navlíknout chatrč!“ ()
Solidní špionážní drama. Zároveň jeden z dílů, který tak trochu vybočuje z celého seriálu. Tajné dokumenty z ČSSR chce Holan výhodně prodat, aby mohl začít žít mimo Evropu. Když zjistí, že jeho seznámení s Irenou nebylo náhodné, rozhodne se jí opustit. Místo ní chce žít v Brazílii spolu s Hanou Bízovou. Nicméně ta chce asi dokumenty získat zpět pro Československo. Totéž má stoprocentně v úmyslu rozvědčík Jiří Hradec. Z imperialistického tábora chtějí dokumenty získat Hackl (pro britskou tajnou službu) i jeho úhlavní nepřítel Fanta (pro své americké chlebodárce). Nakonec se dokumenty dostanou zpět do ČSSR, o což se zaslouží Hradec. Nepřátelé socialismu se totiž vyvraždí navzájem - Irena, Ivo Holan, Leopold Fanta, Arnold Hackl. Spolu s posledním jmenovaným umírá rovněž jeho milenka Hana Bízová. Ze záporných postav přežijí Fantova družka Rosemarie a Fantův vrah Honzulka Böhm. Rovněž Salaba přežije, avšak po zásluze je zatčen. Hudba v této epizodě patří k nejlepším v celém seriálu. ()
Jeden z poslednich obstojnych dilu. ()
Jaké vlastně měla oči Jirko? Zářivé,jako modrá světla... ()
Modrá světla jako oči krásné ženy nebo pohled na vzdálená města plná luxusu a bohatství ? Co se honí hlavou redaktorovi Čst , který jako zahraniční zpravodaj navštívil již v roce 1961 bar "White Lines" a byl uplacen a posléze vydírán Arnoldem Hacklem ke spolupráci.Holan se rozhodne rozehrát vlastní velmi nebezpečnou hru s vidinou tučného šeku v Librách. Pro realizaci svého plánu vyhledá i bývalou Hacklovu milenku , každý však hraje vlastní hru. Holan hraje vabank a když se najde tělo jeho pražské milenky , jenž mu poskytla tajné informace z Akademie věd , začíná kriminální případ i pro Honzu Zemana.Obchod s informacemi za kterými se jde přes mrtvoly není ničím novým na pozadí událostí v Československu v roku 1963 je však propojením krimi a špionážního snímku.Snímek navazuje na díl Bílé linky a vyrcholí zde události z roku 1961.Nechybí zde ani zmínka o uprchlých nacistických zločincích kteří našli azyl , pod ochranou tajných služeb v západní časti Německa. ()
Rok 1963. Oči Hanky Bízové byly jako ta modrá světla. A zase tu máme Bílé linky, tentokrát už naposledy. No jo ale kde je Honza? V Německu? Ne, ten tu jen prohledává byt v Praze zahraničního korespondenta Holana. Ten je vlastně vítěz, tomu se podaří odletět/emigrovat i s penězi. Hakl a jeho kumpáni končí. Dr. Salaba z textilany se tu tentokrát jen mihne jako prostředník, na něj je teprve políčeno. A taky se na konci vrací Jirka Hradec po 4 letech "z venku". ()
Kdo ví, co tomu říkají soudruzi herci. Jak pyšní jsou dnes (či byli) po r 89. Samozřejmě záporné role se berou… 😉 ()
Reklama