![všechny plakáty](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w140/files/images/film/posters/165/757/165757847_fe4005.jpg)
Režie:
Josef PinkavaScénář:
Milan ŠimekKamera:
Karel KopeckýHudba:
Zdeněk JohnHrají:
Zdeněk Komínek, Pavel Ročeň, Jiří Tomek, Ladislav Mrkvička, Hana Maciuchová, Zuzana Fišárková, Jiří Císler, Jana Tomečková, Jana Gazdíková, Pavla Severinová (více)Obsahy(1)
Hokej vyžaduje už od útlého věku velké nasazení, ba dokonce oběti. Třináctiletí hráči žákovského hokejového mužstva, které vede zkušený a vnímavý trenér, se potýkají s nejrůznějšími problémy svého věku, prvními láskami i sníženou sebedůvěrou, kázeňskými potížemi, ale nakonec všechny pohltí vědomí odpovědnosti. Film se dotýká odvrácené strany náročného sportu, avšak počíná si často dětinsky a zjednodušuje složité motivace dospívajících kluků. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (34)
Malý velký hokejista byl nejspíš jedním z prvních filmů, které jsem jako dítě viděla v kině. Už jsem nepočítala s tím, že svou matnou vzpomínku z dětství ještě jednou oživím. Leč film se mi podařilo sehnat a ani s odstupem několika let mě nezklamal. Klasický dětský normalizační film s malým výchovným poselstvím. Pro mě především nostalgie jako hrom. Natočeno ve spolupráci s hokejovým klubem TJ Gottwaldov!!! :-) ()
Na tomhle dětském filmu není nic moc pozoruhodného (do sportovní školy jsem nechodil, ačkoli už 15 let na jedné takové učím), kromě dvou nesmrtelných hlášek, které si pamatuju od doby školního filmového představení: "Špičkový sportovec musí dobře jíst" (Mrkvička) a "Podívej, ta dvanáctka, Hájek, není špatnej, co?" "Ne, je ještě horší" (Lábus a trenér Tomek). Po těch letech mě to při uvedení na stanici cs film znovu dostalo. (A nezapomeňme na jemnou kritiku režimu při scéně zkoušení z dějepisu o "vysokých funkcionářích vyhozených při defenestarci z Pražského hradu"!) ()
Scénář obsahuje dvě základní myšlenky - pokud někdo chce něco dělat a dosáhnout většího úspěchu, tak musí dané věci věnovat maximální pozornost a vydat veškerou energii. Tento záměr je skutečně věrohodně znázorněn a nezůstává jen u nudného ponaučování. Druhá myšlenka spočívá v tom, že když je Vám 13, težko můžete (byť máte pravdu) ovlivňovat společenské konvence, nedotknutelnost rodičovské absolutní pravdy nebo výkonně prosazovat svou (opět, i když máte pravdu). Což je, bohužel, trochu smutný obraz. Na druhou stranu, všem naivně a autoritativně smýšlejícím film věrohodně ukazuje to, že i ve 13-ti máte svůj život, svoje starosti, které mají stejnou psychickou váhu jako starosti dospělých a zároveň právě tito dospělí si uvědomí, že jejich děti to nemají tak jednoduché, jak se mohou domnívat. 3 hvězdičky za oddechový nenudící film, jedna navíc za autenticitu a poukázání na jisté morální hodnoty. Bez ohledu na to, jakou stranu zastáváte. btw: zajímavé, jak výsledky ve škole rozhodovaly o tom, kdo bude sportovně upřednostněn. ()
Vkusný film pro dospívající. Vidíme různé potíže mladých kluků, kteří hrají hokej. Mladí hoši začínají takříkajíc "žít". Začíná se v nich vzbuzovat "živá" krev. V dnešní době děti v jejich věku prožívají úplně jiný život. Hlavně tedy díky internetovému světu. Škoda, že je tento snímek "zapomenutý" někde v televizním archívu. ()
Podíval jsem se na to hlavně kvůli Zlínským reáliím, kterých je tu ale bohužel málo. Zimní stadion se kromě zaplechovaného průčelí nezměnil vůbec a krom pár záběrů na "svahy" dohromady nic. Nejzajímavější z tohoto pohledu bude asi táborák na nějaké zřícenině. Pokud to byl Lukov, tak je to dobrý dokument a srovnání, jak se toto místo proměnilo. Z pohledu "normálního" diváka celkem nezajímavé, snad pro hokejisty to může mít nějakou přidanou hodnotu, ale kvalita nic moc... ()
Zajímavosti (13)
- Zápasy sa odohrávajú na vtedajšom štadióne TJ Gottwaldov, ktorý bol neskôr premenovaný na Štadión Luďka Čajky. (Raccoon.city)
- Hokejový zápas, který sledují malí hokejisté v televizi, je zápas Poháru Rudého práva, Československo vs. SSSR ze 14. února 1982 z Prahy, který skončil 3:5. (sator)
- Pavel Ročeň (Petr Gazdoš) spomína: „Keď som bol v Pardubiciach, v škole sa pri vyučovaní zrazu otvorili dvere a do triedy vošlo asi sedem ľudí. Predstavili sa, že sú z filmových ateliérov Gottwaldov a či by si s dovolením riaditeľa mohli vybrať päť chalanov, ktorých by si v telocvični herecký vyskúšali. Jeden prst ukázal aj na mňa. Po dvoch mesiacoch mi riaditeľ oznámil, že si ma filmári s ďalšími dvoma chlapcami z triedy vybrali a pozvali nás na kamerovú skúšku do Gottwaldova. Po dvoch mesiacoch nám zavolal domov priamo režisér filmu Josef Pinkava, že má o mňa záujem do hlavnej detskej úlohy kapitána tímu, Petra Gazdoša.“ [Zdroj: Náš REGION] (Raccoon.city)
Reklama