Režie:
Michal HogenauerKamera:
Gregg TelussaHudba:
Filip MíšekHrají:
Eliška Křenková, Jacob Jutte, Monic Hendrickx, Roeland Fernhout, Sigrid ten Napel, Elisa Beuger, Genio de Groot, Andris Keišs, Matthijs Ijgosse, Jiří Rendl (více)Obsahy(1)
Mia začíná pracovat v zahraničí jako au-pair pro rodinu z vyšší vrstvy. Musí se starat nejen o honosný dům ve vilové čtvrti, ale především o desetiletého Sebastiana. Již první setkání však naznačí, že od ní bude očekáváno mnohem více. Postupně se ukazuje, že nová rodina vyznává řadu striktních pravidel včetně radikálního přístupu k výchově chlapce. Porušení nastoleného pořádku znamená potupnou cestu zpět domů. Mia nechce zklamat jejich důvěru, přijít o nově navázaný vztah se Sebastianem, ani se předčasně vracet. Skrze systematickou manipulaci však začne popírat své dřívější hodnoty. Podaří se dospívající dívce vymanit z náruče fanatické komunity, navíc daleko od domova a svých běžných starostí? Celovečerní debut režiséra Michala Hogenauera vznikl mimo Českou republiku, byl natočen se zahraničním štábem a s mezinárodním hereckým obsazením. Zároveň je také prvním filmem představujícím Elišku Křenkovou v hlavní roli. (Aerofilms)
(více)Recenze (103)
Žádné velké nadšení, no na druhou stranu ani zklamání, proběhlo to tak nějak tiše... Chápu záměr tvůrců, na co upozorňují a před čím varují, to kvituji. Nicméně zvolená forma pro mě nebyla trefou do černého a bohužel ani půvab Elišky Křenkové mě nepřesvědčil... Jeden zoufalý pláč v telefonní budce řízné drama holt neudělá... ()
Řada výpustek jednak zostřuje naši pozornost, znejišťuje nás a činí Tiché doteky záludně nepředvídatelným, ale také vytváří natolik široké interpretační pole, až se dostavují pochyby, jestli autor nezašel ve své neochotě k doslovnosti příliš daleko a nenatočil film, který ve výsledku sděluje především to, co si do něj konkrétní divák dosadí (časté je např. čtení příběhu jako výpovědi o střetu Východu a Západu). Nejsem si jist, zda režisér dokázal vybalancovat poměr mezi tím, jak nám říct dost, abychom chtěli vědět víc, ale zároveň ne tolik, abychom věděli něco „definitivního“, film rozděluje publikum. Jisté ovšem je, že tato nejasnost a neuchopitelnost činí sledování Hogenauerova formálně ojediněle ukázněného debutu zároveň podnětným i frustrujícím. Více tady 75% ()
Že nám tady nenápadně roste český Yorgos Lanthimos, to je nejpříjemnější překvápko Varů. Příště klidně ještě houšť. #KVIFF2019 ()
Hodně odtažitý film ať už z hlediska postav nebo i zápletky, všechno dá smysl až v titulkovém dodatku. Ono to pojetí nebylo úplně špatně zvolené i kedyž mé pocity stanovovalo chování hlavní hrdinky a tady jsem si nebyl jistej, že její chování mě přišlo adekvátní mým pocitům. Jinak Eliška super. ()
Líbí se mi, že Tiché doteky, ač jsou od debutanta, působí moderním dojmem až kvalitního evropského dramatu bez standardní vlastnosti mnohých, podobných filmů…tedy bez emocí. Nicméně v případě Tichých doteků je to naopak ku prospěchu. Dokazuje to, že tu máme řadu tvůrců, kteří dokáží jít s dobou. ()
Princip zážitku byl pro mě podobný jako u některých Dolanových filmů - hrne se na mě obrovské množství energie a přepjatosti (byť ve formě excesivní čistoty - neříkám, chraň bůh, že se to Dolanovy podobá stylem) a já vlastně vůbec netuším, jak s nimi naložit. Mělo to být strašidelné? Mělo to být legrační? Bere se to vážně? Nebo se u toho tvůrci sami smáli? Tiché doteky můžou být zajímavým předmětem diskuze o autorském záměru - protože vůbec netuším, co po mně Hogenauer chce. Ale rozhodně mě to bavilo vstřebávat každým okamžikem. Plus jsem byl okamžitě prodaný kameře a obecně postprodukci. Jednak ta podivná umělost předměstí (nevím o filmu ze současnosti, který by s tím pracoval tak dobře), a pak ty barvy... Obvykle tuhle paletu nemusím - mám rád, když je v obraze černá černá a bílá bílá, ne když je všechno odstín šedivé, ale tady se s tím prostě pracovalo tak dobře! Zkrátka film jiný, než chci, a vlastně ani pořádně nevím jaký - jen vím, že ho chci vidět znova. 85 % ()
„Hele neříkal sem, že to bude takový? Že to sou nějaký úchylové? Zase sem měl pravdu, že jo?“ - „No, to víš že jo. Voni nejsou úchylové. Vona mi prostě jenom řekla, že tady maj nějaký pravidla, který musím dodržovat, protože takhle se to u nich dělá, no.“ To je tak, když se česká au-pair a hospodyně dostane přes agenturu do holandské rodinky, která není tak úplně normální…Na celovečerní debut si Michak Hogenauer vybral poměrně těžkou látku. Tiché doteky jsou zvláštní, zneklidňující, vtahující a přitom odtažité (místy až záměrně sterilní). Publikum pořád cítí nejistotu, co vlastně sleduje, a kam se děj vyvine. Až v úplném závěru se divákovi něco málo trochu vyjasní, přesto na řadu otázek nedostane žádnou (přinejmenším uspokojivou) odpověď, což je docela na škodu. Já si ale krom tajemné, podivné atmosféry užíval hlavně herectví Elišky Křenkové, která dostala pořádnou příležitost, a spolu s dalšími protagonisty snímek táhne nahoru. Skutečné pozadí události neřeším, pro mě je to za slušné 4*. „Nebijte ho!“ - „My ho nebijeme. My ho milujeme…“ ()
Do půlky se jedná o zdařilou mysteriózní podívanou, se sympatickou Eliškou Křenkovou. Obecně herci jsou vynikající. Hodně mě to bavilo i štvalo zároveň. První půlka je totiž frustrující, protože se hlavní postava chová o dost jinak, než bych se choval já, což nemám rád. Ale obvykle to tak bývá, že kdyby se postavy chovaly jako já, byly by ty filmy dost krátké. Jenže v druhé půlce, po scéně v telefonní budce, se celý film naprosto zvrhne. Přeměna hlavní postavy je neskutečně uspěchaná a nedůvěryhodná, stejně jako celá její motivace. Ještě více než předtím jsou scény nedořečené, zkratkovité, nedává to vůbec smysl, přestože je to nakonec i dost předvídatelné. Je to ale všechno hrozně na sílu a strašně z toho kouká, jak to chce být záhadné za každou cenu. Je to škoda, protože ten film měl hodně velký potenciál. Vlastně jsem z toho měl docela podobné pocity, jako ze Slunovratu. První půlka 4*, druhá půlka 1*. ()
Chce se napsat skoro stejně dobrý jako Slunovrat, ale to by asi bylo... ehm... no rouhání! Parádně vystavěný sociální drama, ve kterým je prostě "něco špatně", ale divák si není úplně jistej, co, a to skládání střípků dohromady je celou dobu děsná prča. Eliška výborná. ()
Nevím, jak pečlivě scénáristé téma prostudovali, nebo nakolik se naopak spolehli na licenci "inspirováno", ale nepřipadá mi to celé vůči sektě Dvanáct kmenů moc fér. Já o nich určitě nevím zdaleka tolik, co autoři (teda aspoň doufám, protože znám jenom historky své ženy z farmářských trhů na Míráku), ale příběh na mě nepůsobí věrohodně. Představte si, že jste farmář, který se rozhodl žít stylem 19. století (ano, včetně nedůvěry k evoluční teorii, sexuální výchově už ve školce a představě, že se s dítětem domluvíte bez "řízené frustrace"), chcete si v klidu pěstovat svoje biopotraviny, dojit krávy a zpívat náboženské písničky, a pak (prý o vás) někdo natočí snímek, kde máte bejvák jako milionář, chováte se za každé situace jako ve filmu THX 1138 a mlátíte své dítě rákoskou bez jakéhokoli důvodu. Taky celý náboženský kontext chybí. Není to fér, ten titulek na konci... Film samotný je dost náročný na udržení pozornosti - až tak, že jsem se v půlce několikrát úplně odpojil a místo sledování děje myslel na své věci. Předposlední scéna v jednom záběru je naopak filmařsky fakt super. ()
70% ()
Výborná Eliška Křenková ve filmu, který mě hodně oslovil. Děj je absolutně nepředvídatelný a každá scéna ve mně vyvolávala hromadu otázek, z nichž většina zůstává nezodpovězená (jako např. co se stalo se Sebastianem nebo kdo rozbil Michaele její notebook a proč). Ke konci - když koncentrace divných věcí dosahuje vrcholu - mě to už téměř začínalo iritovat (podobně jako délka některých záběrů), ale závěrečné vysvětlující titulky tomu konečně daly smysl a zasadily to celé do funkčního rámce, takže jsem byl rád, že moje sázka na to, že by Aerofilms nemohli přijít se špatným filmem, dokonale vyšla. Kamera, atmosféra, lokace, herci, a především perfektně zvolený námět ze současnosti, to vše na mě nakonec udělalo velký dojem. Hogenauer má podle mě velký talent. ()
SPOILERy! Toto natočené, ako by sa to stalo naozaj. Čiže realistické a neakčné. Posledných 15 minút ma nakoniec o štvrtej hviezde presvedčilo, bez úplného záveru by som sa zas ale obišiel. Křenková super. 75% ()
Hodně povedené mrazivé drama. ()
Mysteriózně působícímu snímku o postupném odkrývání takřka sektářského fungování rodin s alternativní výchovou a o hranicích, za něž jsme ochotni zajít ve snaze obstát v životě před námi samotnými i před naším okolím, záměrně natočenému ve všech ohledech včetně hereckých výkonů, veškerých lokací i celkové atmosféry klinicky chladně, schází větší dramatická intenzita a silnější tah na branku. Problém je i v postavě hlavní hrdinky, která se sice k určitým pravidlům striktní rodiny, v níž pracuje jako au-pair, zpočátku staví odmítavě, ale nakonec se naučí je apaticky přijímat, a přestane se tím pádem pídit po dalších podrobnostech toxického zázemí svých zaměstnavatelů. Zdlouhavé čekání na pointu utne až dovětek před závěrečnými titulky, který dodá snímku zpětně smysl, a díky němuž se dozvíte, o čem to vlastně celou dobu bylo. Respektive o čem to mohlo být, kdyby to bylo odvážnější, ostřejší a neskončilo to jen u pár znepokojujících náznaků. ()
Jednoznačné potvrdenie, že daj kunde žezlo a ona sa z dobrej ženy zmení na špinu. Sám so zažil, ako sa z normálnych žien stali po udelení nejakej funkcie alebo významnejšej úlohy totálne neľudské mrchy. Tento film to jasne dokazuje a ukazuje to psychologicky veľmi dobre, hoci dalo sa aj vyhrotenejšie a silnejšie. Ono to je presne s tou ľudskou psychikou ako v lágroch. Proste dali mi úlohu, dali mi prácu,tak som to proste musel robiť. Človek je naozaj náchylný prijať aj zlo ako povinnosť. ()
Komorný chladný příběh s náladovými dlouhými záběry s pomalým plynutím událostí. Moc nechápu proč ze sebe tolik holek dělá moderní celodenní otrokyně prakticky zdarma. Blízkost řvoucích dětí je asi lákavá, přiučí se jazyk, dokáží si že jsou ve své kleci, která je naštěstí plná světla, potravinově soběstačné a poznají nějaké ošklivé předražené město se stupidními britskými obyvateli stále kvákajícími slovo "amazing". Takhle osobně prohlížet bych se od těch fašounků nenechal i když chápu, že v zdegenerovaném městě je víc gangů než obyvatel. Filmů o au pair jsem již viděl mnoho. Zde není bohatá rodina moc vřelá. Eliška Křenková hraje aupairku, která se zdvořile kontroluje dokonce i když pláče. Když rodinku odhalí, je už až nemocně navázaná na dítě a neschopná změny. Pointu najdete až v závěrečných titulcích. ()
Slušný napínák, který potěší i českou koprodukcí. ()
Mám velké pochopení pro úlohu mladého ambiciozního českého filmaře, který musí ustát vyčerpávající podmínky koprodukcí ve snaze vymanit se z tuzemského prostředí, aby mu to pak ujelo natolik, že ty jeho evropské vzory můžete přímo chytat ze sedačky, jak tryskají z plátna. Kdybych ale nechal promlouvat jen své sympatie, tak by to bylo ode mě povýšené, takže smolík pacholík - Tiché doteky mají bezpochyby své dílčí kvality, ale úplně vadný koncept, který vysvětlí pozadí naprosto všech zobrazených událostí až závěrečným titulkem. Do té doby nenabídne jedinou stopu k tomu o jaký film se jedná a tančí akorát se zpola hororově zpracovanou zápletkou o naprosto dehumanizovaném společenství boháčů připomínajících třeba vlámského Borgmana. Celý snímek je navíc výrazně obrazově i zvukově stylizovaný, takže když se v závěru dozvíme, že variuje skutečné události o skutečné organizaci, dojde nám, že jsme se stali akorát obětí opravdu důkladné manipulace, nehledě na to, co si o oné organizaci můžeme jinak myslet. Osobně s tím mám menší problém, než by měla mít většina lidí, protože jsem si vědom, že film obecně je manipulací. Nicméně tady už se překročila pomyslná čára. ()
Problémom tohto filmu je, že divák sa pointu dočíta v záverečnom titulku. Inak ide o veľmi slušnú prácu, výborný výkon mladej herečky a oceňujem aj odťažitú atmosféru. ()
Reklama