Režie:
Roman PolańskiScénář:
Rafael YglesiasKamera:
Tonino Delli ColliHudba:
Wojciech KilarObsahy(1)
Nejmenovaná jihoamerická země těsně po zhroucení diktátorského režimu: v osamělém pobřežním domě očekává Paulina Escobar (Sigourney Weaver) návrat svého muže z hlavního města. Gerardo Escobar (Stuart Wilson) byl jmenován za předsedu výboru, jenž měl vyšetřit porušování lidských práv za starého režimu. Gerardo se však zpozdí kvůli píchnuté pneumatice. Když se Gerardo konečně dostaví, není sám. V jeho doprovodu se nachází cizinec: Dr. Miranda (Ben Kingsley), v němž Paulina rozpozná muže, jenž ji před 15 lety trýznil a vícekrát znásilnil... Roman Polanski a jeho zpracování divadelního kousku Ariela Dorfmana. (Pohrobek)
(více)Recenze (127)
úžasná Sigourney, úžasný Kingsley, aj bez velikánskej výpravy na malej ploche sa dá urobiť niečo na čo sa oplatí pozerať. Scenárista bol znalec :) ()
Uf, no teda. Koncert pro tři lidi, přesně tak, jak to mám rád. Jednoduchá zápletka, která ovšem díky mistrnému scénáři a režii z člověka po celou dobu ždímá slušné dávky emocí a adrenalinu. K tomu mě překvapil konec, takže za mě zaprvé obrovské překvapení a zadruhé kurevsky parádní zážitek. 95% ()
Komorni drama je muj oblibeny zanr. Smrt a divka nema jediny duvod divaka neuspokojit. Bavil jsem se dobre. Presto, po precteni obsahu, hereckem obsazeni a rezie Polanskeho jsem byl ve velkem ocekavani, ale k plnemu poctu mi kus chybel... ()
Velmi kvalitna psychodrama, ktora od svojho zaciatku buduje perfektnu atmosferu a na jej prehlbovanie a rozvijanie stacia traja herci (Kingsley a Weaver su skveli), jeden dom a niekolko zaberov exterierov a samozrejme, hutne dialogy. To ze ide o adaptaciu divadelnej hry je zrejme, avsak absolutne to pri sledovani neprekaza, pretoze akakolvek dalsia "akcia" by bola uplne zbytocna a nadmerna. ()
Skvěle natočený přepis divadelní hry, kterému bohužel ubíra bod posun k jednoznačnosti závěru (ve hře není scéna na útesu). V roce 1994 to byl pro mě jeden z nejkrásnějších divadelních zážitků ve vinohradském divadle - herecký koncert tria Bartoška, Balcerová a Němec mě uchvátil a při sledování jsem zapomněl na naštvané vrcení obtloustlých navoněných vesnických měštek, které chtěly svoje hvězdy v hrubozrných fraškách a nikoliv v takovém psychu. Čest Jiřině Jiráskové, že našla odvahu tuto hru uvést. ()
Komorný príbeh s iba troma postavami, ktorý stavia predovšetkým na konverzácii. Rámec príbehu v podstate nie je zlý, aj keď na druhej strane ani príliš zaujímavý. Horšie je to so spracovaním a mnohými logickými nezmyslami, ktoré potápajú to dobré vo filme. Aby si manžel nevedel poradiť s manželkou a nešiel jej vziať zbraň. Jeho žena sa správa ako zmyslov zbavená, robí jednu nenapraviteľnú a neodpustiteľnú chybu za druhou, ohrozuje aj jeho a on jej snáď desaťkrát povie, že ju miluje. Sorry, ale takýto svet neberiem, to by som potom musel brať hocičo. Nevierohodné, nemysteriózne a naviac s ľahko predvídateľným koncom, v ktorom musí byť každému jasné už na začiatku, ako to skončí a či cudzinec je alebo nie je ten,za koho sa (ne)vydáva. Polanski mi už mnohokrát dokázal, že je len priemerný režisér a toto je len ďalší dôkaz. ()
Drsný téma ale nepřesvědčivé..To ce mě zaujalo, donutilo k přemýšlení zda se to může stát každému... ()
K uzoufani nudna konverzacka mistrne zahrana Kingsleym a Sigourney, zel bohu renomovany reziser tak dbal na nezavislou komorni formu az se mu podarilo divaka na mnoha mistech dokonale uspat. ()
Komorá dráma podľa divadelnej hry. Samozrejmosťou sú vynikajúce herecké výkony- jedna z najlepších úloh Sigourney Weaver, no a Ben Kingsley- ten prosto nemá chybu (záverečné priznanie!!!). Veľmi príjemne ma prekvapil Stuart Wilson, ktorého som mal zafixovaného ako predstaviteľa typických zloduchov (napr. Smrtonosná zbraň 3), ale kladná úloha manžela mu išla až prekvapivo dobre. ()
Opäť hrozne intenzívny Polanski, neznesiteľne provokatívny, spoločensky závažný a pritom atmosférický, thrillerovo napínavý a prekvapivo prekvapivý - tým, že som z hľadiska všetkých týchto faktorov okrem žánru očakával, že sa dej ku skutočnej, objektívnej pravde nedopracuje a divákovi zostane bez ohľadu na možný záver iba mučivý nepokoj, že sa nedozvie, či spravodlivosť bola vykonaná, alebo nie, resp. či nebola vykonaná príšerná nespravodlivosť... Najhoršie - i najlepšie, ako sa to vezme - na celom brilantnom filme ( hlavne dialógovo ) je, že keď sa napokon k finále prepracuje a zbaví človeka pálčivej neistoty, nie je spokojnejší... pretože to celé svojou ľudskosťou ( nie v pozitívnom slova zmysle ) získa omnoho brutálnejší rozmer, nejednoznačnejší a pritom pochopiteľnejší - pohnútky k celej tej príšernej histórií, dennodenne sa opakujúcej kdekoľvek na svete, sú svojim spôsobom jednoduché a prirodzené a človeku ( hlavne mužského pohlavia ) tak (ne?)pochopiteľne lákavé. A to desí. ()
Film o týrání, smrti a převlékání kabátů. Lze vůbec odpustit a zapomenout? A je to odpuštění správné? Výborná konverzačka, jejíž slabinou je jistá bezemočnost, takže si divák nedokáže vytvořit k hrdinům nějaký vztah a v podstatě jen čeká, jak to dopadne. Co se týče hodnocení, jsem na vážkách, jestli se ručička přehoupne k trojce nebo čtyřce, takže dodám později. ()
Polanski ma tentoraz zaujal dokonale tiesnivou atmosférou dávajúcou vyniknúť charakterom jednotlivých postáv. Tým, že zbavil pôvodnú dramatickú predlohu Ariela Dorfmana divadelnosti a necháva prevažovať filmovosť, diriguje skvelý herecký koncert troch hlavných predstaviteľov Sigourney Weawer, Bena Kinsleya a Stuarta Wilsona. ()
Pod Polasnkého taktovkou bravurní výkon Weaverové a Kingsleyho.... Závěrečné scéně nelze jinak, než ve stoje zatleskat! Vyníkající... ()
Přesně tyhle typy filmů mi naprosto vyhovují: žádný velký trhák, hromada zvučných jmen a rozporuplných postav (i když samozřejmě někdy se to povede a výsledek potom stojí za to), ale naopak - jeden až dva herci, co předvedou během 99ti minut strhující výkon, celou škálu emocí a projevů. Stále stejné neměnící se prostředí, zato události odehrávající se ve filmu mění prostředí ve vašem obýváku :-D Klaním se Sigourney - už od samýho začátku jsem si říkala, jak působí nevyrovnaně a narušeně a to se nic nedělo. Co ale následovalo, mi vyrazilo dech. Ono zahrát bezmocný výraz v jedné sekundě prostířídaný hysterickým smíchem a v další probodávajícím pohledem není žádná sranda. Ani Ben Kingsley není k zahození...co se mi ale asi líbilo nejvíc, byl originální a ojedinělý druh pomsty. To se jen tak nevidí...:-) ()
3 lidé, 2 strany mince a 1 dům. Tak dobře zahrané minimalistické drama, že do poslední chvíle tápu nad pravdou. Soucítím s ní, ale i s ním. Jsem zmatená, emoce tryskají ze všech stran. ''Tak dělej, řekni to!'', slyším se v podvědomí. Předposlední scéna dává konečně mým myšlenkám klid. Konec důstojně zakončuje bravurní koncert Sigourney a Bena. ()
Veru, len 3 postavy a opustený dom neďaleko oceánu stačia na to, aby si divák mohol vychutnať dokonalý príbeh plný napätia a prekvapení. ()
Výborné herecké výkony, ale jde o jeden z mnoha příkladů nefungujícího převodu dramatu do filmu. Nevím jestli je to režisérem nebo pouze rozdílem mezi filmem a divadlem, ale napětí nebo hluboká psychologie, které jsem čekal, zde nebyly. Celý film jsem spíše přemýšlel o koncích diktatur, kdy jeden autoritativní režim nahrazuje druhý (v tomto případě spíše autoritativní režim je nahrazen autoritativním lidovým "soudem") a o tom, zda je Dr. Miranda (výborný Ben Kingsley) opravdu vinen. Do pocitů poškozené (docela dobrá Sigourney Weaver) jsem se nedokázal vcítit. Možná to bylo docela povrchním zpracováním tématu, ale možná i mým silným odporem vůči jejím názorům a praktice odplaty oko za oko, kterou tato postava zvolila. ()
Život je právě tak krutý a nelítostný, v jak krutý a nelítostný si ho vzájemně jen sami lidé dokáží změnit, a tak nám téma zločinu a odplaty stále zůstává jako jakési věčné lidské prokletí, právě tak, jak nám to připomíná ve svém velmi silném komorním dramatu Roman Polanski, ve kterém se pro Dr.Mirandu původně spíše jen náhodné noční setkání v domě na pláži obývaném manželským párem, Paulinou a Gerardem Escobarovými, změní v tvrdý zápas o vlastní přežití, svou překvapující přítomností totiž náhle, neočekávaně poskytne příležitost k vyrovnání za své páchané zločiny, za týrání, ponižování, za znásilňování, za vše, co mohl naprosto beztrestně konat ve své funkci lékaře asistujícího při výsleších v období vlády vojenské diktatury, Paulina svého trýznitele i po mnoha letech poznává, nezapomněla, protože oběti nikdy nezapomínají na utrpení, na strádání, na bolest, kterou museli snášet, vše v nich zůstává hluboko zakořeně, v dalších dramatických událostech nás diváky dostává do role, v níž bychom měli společně s ní rozhodnout o tom nejspravedlivějším trestu pro někoho takového, pro někoho tak rafinovaně krutého, nelítostného, jež jí se zvrhlým potěšením poznamenal na celý další život tím, co byla násilím přinucena snášet, ano, vše je určitě na morálních mezích jaké má v sobě člověk nastavené, jak moc je má v sobě pevně zakotvené a jsou pro něj tedy nepřekročitelné, lidskost i nelidskost mají pro každého své individuální meze a bohužel ani ten nejkrutější trest nás prožitého příkoří nezbaví, nikdy nezapomeneme, jak velká bolest a ponížení bude pak tím dostatečným, jak moc krutí chceme a pak i dokážeme opravdu my sami být. Kdo z nás by v takové situaci ukončil život Dr. Mirandy a kdo mu odpustil, rozvázal mu ruce a nechal ho dále žít??? ()
Herecká exhibice, která nepřeroste v prostou onanii. Velmi silné téma vyprávěné bez jakéhokoli zaškobrtnutí. Takovéhle filmy by potřebovala ČR o komunismu a ne další "Pupenda" apod. ()
člověk by nevěřil, jakou atmosféru dokáže vytvořit jedna místnost a tři neuvěřitelný herci ()
Reklama