Režie:
Julian AmyesKamera:
John KenwayHudba:
Paul ReadeHrají:
Zelah Clarke, Timothy Dalton, Carol Gillies, Jean Harvey, Joolia Cappleman, Damien Thomas, Kate David, Blance Youinou, Sian Pattenden, Judy Cornwell (více)Recenze (35)
Nejlépe zpracovaný děj ze všech Jane Eyre, které jsem zatím viděl. Abych byl konkrétní, kulisy jsou pro mne úplně uvěřitelné, zřejmě byly velice pečlivě vybrané. Situace nejsou zoufale melodramaticky vyhrocené, ale přirozené -- třeba škola v Lowood není líčena jako Mengeleho koncentrák, ale jako striktní, náročná škola. Poměry mezi lidmi, setkání s Riversovými... velmi přirozené. Ani zápletka s Jamajkou mi nepřipadala v tomto pojetí mimózní. Co se týče herců: Uznávám, že Zelah Clarke sedne do role skoro vším, jen tedy ne věkem, potřebovala by být o nějakých 12 let mladší... a to je fakt hodně. Je skutečně dobrá, ale tohle jsem bohužel neskousl. Timothy Dalton je sice shakespearovský machr, jenže zde jsem se nekoukal na Rochestera, ale na Daltona hrajícího Rochestera. Což mi vadilo více než věk Jane Eyrové. Jsem na vážkách, co si vlastně myslet o celku, zatím u mě asi vede verze z roku 2006. ()
Snad jen s přihlédnutím k roku vzniku dávám aspoň průměrné tříhvězdičkové hodnocení. Takhle inscenace je už přežilá. Příliš se drží nesnesitelně romantické předlohy a doslovně ji přepisuje. Nedává nic navíc a tak scény, které jsou z dnešního úhlu pohledu směšně už v předloze, jsou ve filmu ještě směšnější. "Nenápadný" převlek za starou cikánku v nezáměrné směšnosti vede. Moc tomu nepřidávají ani herecké výkony, když Zelah Clarke se projevuje hlavně štěněcíma očima, a když jde do tuhého, tak ještě přidá na štěněcovitosti. Timothy Dalton by byl asi dobrý na divadle, ale tam měl také tenhle druh herectví nechat a pro film zkusit něco civilnějšího. ____ Kdepak, série už patří do televizní historie, ne do současnosti. /12. 6. 16./ ()
Seriál BBC z roku 1983 možná nedisponuje tak krásnou šerosvitovou kamerou, ani temně klasickou hudbou jako nová verze z roku 2011, televizní atmosféra z něj čiší v mnoha ohledech, ale po mém soudu tento seriál nejlépe vystihuje podstatu geniálního (a tudíž "nesmrtelného“) románu Charlotte Brontëové. Postupně vysvětluje a výstižně zobrazuje pomalu sílící pouto mezi nespoutaným, divokým, vášnivým, zatrpklým a životem znechuceným Rochesterem a malou, skromnou, nepříliš pohlednou, trochu upjatou, ale přece tak upřímnou, inteligentní a hrdou Janou. Timothy Dalton je sice až příliš hezký, ale dokáže být tak nepříjemný a protivný, že se stává nejskutečnějším Rochesterem. Seriál nevynechává žádnou z podstatných částí románu, a to jej činí úplným a tolik pravdivým. Nicméně souhlasím s některými dalšími přispěvateli, že Jana Eyrová na svoji ultimátní verzi stále čeká. ()
Na této verzi oceňuji zejména snahu o co nejmenší odchýlení od předlohy, ale kniha byla napsána už před dávnou dobou a film je moderní záležitost. Např. scéna, kde je Rochester převlečený za čarodějnici, působí prostě trochu směšně ( a to opravdu nemá). Proto tuto scénu v současnějších adaptacích buď nenajdeme, nebo je pozměněná. Co se týče hlavních hrdinů, Timothy Dalton byl pro tu roli moc vysoký a až moc hezký, Jane na mě zase působila staře ( ale možná je to tím, že mi připomínala mojí učitelku ze střední školy:)).. ()
První verze Jany, kterou jsem viděla. Jednoduše mě nadchla bez ohledu na - v porovnání s pozdějšími adaptacemi - poněkud chudší výpravou. Rochester v podání Timothy Daltona je pro mě bezkonkurečně nejlepší, jeho postavu jsem mu zkrátka věřila. Dal postavě sarkasmus i pochopení, chlad a odstup i vášeň a účast, nenávist i lásku a něhu, odvahu i bezmoc, pýchu i pokoru. Jana v podání Zelah Clarke byla pro mě pevnou dívkou, která umí dokonale ovládat své emoce, ale ani jí se to vždy nepodaří a občas napovrch vypluje radost, naděje, ale i odhodlání nenechat sebou manipulovat ať už milovaným pánem anebo Janem Křtitelem. Ani v téhle verzi nechyběla postava ve vedlejší roli, která mě zaujala. A tou byl advokát Briggs v podání Colina Jeavonse. Herec, který umí dokonale "hrát obličejem". Nemusel mluvit, aby člověk poznal, co mu běží v hlavě a jak se jeho antipatie vůči Rochesterovi a jeho vztahu k Janě mění v pochopení a účast. Zkrátka tahle verze se povedla a ne nadarmo se stala legendární. ()
Reklama