Režie:
Martin RittKamera:
John A. AlonzoHudba:
David ShireHrají:
Sally Field, Beau Bridges, Ron Leibman, Pat Hingle, Barbara Baxley, Gail Strickland, Morgan Paull, John Calvin, Noble Willingham, Lonny Chapman, Frank McRae (více)Obsahy(1)
Norma Rae žije se svými dětmi na jihu Spojených států a pracuje jako dělnice v přádelně bavlny. V továrně jsou pro dělníky tvrdé podmínky, musí pracovat za minimální mzdu a vše si nechat líbit. Až když přijede z New Yorku aktivní odborář a začne lidem tvrdit, že jestli chtějí mít vyšší životní úroveň, tak si ji musí vybojovat, začne být Norma aktivní a pomáhá vytvořit i v této továrně odbory. (MVanis)
(více)Recenze (32)
Film sám o sobě je průměrný. ale The union is behind us, we shall not be moved / Just like a tree that's standing by the water / We shall not be moved. Zkrátka: odbory jsou za námi, nic s námi nepohne, nic nás nevytrhne z našich sociálních kořenů. A přitom úvahy o odborech jsou tak tristní, tak na vodě. Ohromný úspěch odborů za naší První republiky byl vystřídán posluhováním stranovládě a v současné době neexistují buď vůbec nebo jako zástěrka zaměstnavatelů pri překarizaci práce zaměstnanců. Odborářské nadšení Normy Rae je skutečně příkladné a věřím, že takoví jako ona a Reuben původní odboráři skutečně byli (a takoví našli i mezi socialisty a komunisty), ale teď je to jen trafika. - Nedá mi to, abych opět neuvedl příklad: před několika lety me pozval kamarád z vesnice na výlet do Německa a Holandska v kamionu. Byla to jedna z jeho pravidelných (s častými variacemi) týdenních cest. Samozřejmě jsem jako spolujezdec obdivoval pohodlí, vaření, sezení a spaní, méně už jeho měsíční plat, kolem padesáti tisíc. Při cestě jsem mu spočítal jeho skutečnou hodinovou mzdu spojenou navíc s velkým rizikem při provozu vozidla a vandrácký život bez záchytných sociálních bodů; také jsem mu vysvětlil, proč si jeho zaměstnavatel může každý rok koupit nový Mercedes, na němž on nemá žádný podíl. Bylo mu to jedno, hlavní bylo těch padesát litrů každý měsíčně. ()
Temperamentni textilni pracovnice a matka dvou deti Norma Rae (odzbrojujici a zaslouzene ocenena Sally Field) vezme sanci ovlivnit neunosne pracovni podminky do vlastnich rukou pomoci vytvoreni odboroveho svazu. I pres pocatecni komplikace a vedomi, ze je mozne ztratit mnoho, jde odhodlane za svym cilem. 80% ()
(Ne)obyčejný příběh (ne)obyčejné ženy ... P.S.: Pokud se vám snad bude zdát, že je pouhopouhou levicovou odborářskou agitkou, pak z pozice pouhopouhého řadového zaměstnance musím konstatovat, že nic lepšího nežli odborovou organizaci prostě NEMÁME. Můžu mít k jejímu fungování nejrůznější výhrady, ale široko daleko není nikdo jiný, kdo by měl v popisu práce zastat se pracující a obvykle i mlčící většiny, která je nepřímo nucena držet ústa a krok ... a kdo by měl zároveň tu sílu (danou z velké části vlastní členskou základnou) za ni a pro ni něco pozitivního vyjednat. ()
Sally Field mám hodně ráda a myslím si, že do této role byla skvělou volbou. Film je 41 starý a myslím si, že si vybral téma, které v té době bylo hodně náročné a složité. V dnešní době to je vše již jinak. Dost jsem se "rozčilovala" u toho, jak se mohou zaměstnavatelé ke svým zaměstnancům chovat a byla bych na straně odborů..To vím najisto :) Za mě - i když to zní zvláštně - ale vlastně to na mě působí jako "historický" film, protože ukazuje důležitou část dějin, která pak ovlivnila mnoho životů a v továrnách tuplem. ()
Norma Rae je přesně typ dramatu, jaký mám rád. Zajímavý námět ze života, dramatický průběh, občas sranda, občas smutek. Norma Rae je dělnice v městečku, kde jediným zaměstnavatelem místní textilka. Má dvě děti, smůlu na chlapy, žije v chudobě a ve firmě z nich dřou kůži. Díky odboráři z města se stává zapálenou bojovnicí a zároveň se s tím snaží skloubit rodinný život s novým manželem. Odborářské drama jsem nedávno viděl ze Stallonem z 30. let, tady to není v roce 1979 tak vyhrocené. Ale šéfové dělají naschvály, hází klacky pod nohy, zvýší práci a sníží mzdu... lidi navíc k odborům nemají důvěru a radši mlčí, aby nepřišli o práci. To co už je v USA nejspíše dávnou minulostí u nás funguje bohužel i o 44 let později. Sally Fieldová se z komedií přehrála do dramatických rolí naprosto famózním způsobem. Hraje obyčejnou, nijak intelektuální ženskou, která neví co životem, bojí se, ale stojí za správnou věcí. Když se postaví na stroj s cedulí Odbory a odmítá odejít, sesype se po zatčení nebo v noci probudí děti aby jim řekla o své minulosti, tak je úchvatné. Oscar zasloužený, je to opravdu lepší i než Bette Midler v Růži. Jediné co mě zamrzelo byl trošku otevřený konec. Silné 4*. PS: Oskarová písnička It Goes Like It Goes je nejslabší oskarový song 70. let, cajdák bez melodie kterým jsem 5 minut poté stihl zapomenout. Asi v roce 1979 nic lepšího nevzniklo. ()
Galerie (29)
Photo © Twentieth Century Fox Film Corporation
![Norma Rae - Fotosky](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/159/320/159320791_b42c34.jpg)
Zajímavosti (3)
- Ve snímku je zmíněn český skladatel Bedřich Smetana. (Dvojirakri)
Reklama