Režie:
Volker SchlöndorffKamera:
Lubomir BakchevHrají:
Marc Barbé, Arielle Dombasle, Jean-Pierre Darroussin, Ulrich Matthes, Christopher Buchholz, Jacob Matschenz, Harald Schrott, Thierry Levaret (více)Obsahy(1)
Nacházíme se v roce 1941 ve francouzském internačním táboře, jehož chovanci jsou většinou političtí vězni a zločinci. Když bojovníci odporu – členové komunistické strany – zavraždí německého důstojníka, Hitler nařídí, aby bylo 150 francouzských vězňů popraveno. Jedním z mužů, který má být popraven, je 17letý Guy Môquet, jehož následná smrt se stala symbolem francouzské revolty proti německé okupaci. Jeho dopis na rozloučenou se každoročně čte ve francouzských školách. Snímek rekonstruuje jednotlivé události těsně před atentátem důstojníka až po popravu vězňů. Režisér Volker Schlöndorff zobrazuje tragické události nejen ze strany odsouzených a neúprosně, bez obhajoby poukazuje na slepou poslušnost německých vojáků a jejich nadřízených. (Film Europe)
(více)Videa (1)
Recenze (16)
La Mer à l'aube - Moře po ránu, neboli Ticho na moři: televizní film jest dramatizací historických událostí. Volker Schlöndorff při zpracování francouzské akce odporu a následující nacistické zběsilé reakce msty využil zejména literární zpracování Ernsta Jüngera, kontroverzního a také nevyzpytatelného německého spisovatele a vojáka. Schlöndorffovou myšlenkou k přemítaní je především slovo povinnost. Karel Čapek o povinnosti napsal: "Dejme tomu, že nijak se vám nelíbí dostat ránu holí, kdybyste však obdržel z vysokého místa rozkaz pod nevímjakým trestem postavit se na rohu Můstku a tam každého kolemjdoucího uhodit holí, učinil byste tak patrně s dětsky čistým svědomím a po každé pořádné ráně, kterou byste uštědřil, měl byste téměř příjemný pocit: Plním jen svou povinnost. Dejme tomu, že byste to ani nedělal pod trestem smrti, ale pod radovským platem s postupem a penzí, i pak byste plnil jen svou povinnost." Svědomí mnohé nedovoluje, povinnost dovoluje to, co nedovoluje svědomí. Na této bázi funguje společnost, politika, válka. Z tohoto pohledu na věc je chování německých vojáků i francouzských policistů ukázkové, protože jen tak je zachován řád společnosti, ať se nám to sebevíce nelíbí. Událost ještě dnes vzbuzuje emoce a malý Guy se dostal i do poezie. Ústřední postavou dramatizace historie je Guy Môquet (příjemný Léo-Paul Salmain), nejmladší rukojmí a symbol té nacistické zběsilosti. Z dalších rolí: přirozený vůdce vězněných bolševických "teroristů" Jean-Pierre Timbaud (Marc Barbé), německý kapitán a literární zapisovatel události Ernst Jünger (Ulrich Matthes), francouzský velitel vězeňského tábora Lucien Touya (Jean-Marc Roulot), věznění významní vůdci komunistů Désiré Granet (Philippe Résimont) a Victor Renelle (Charlie Nelson), nepropuštěný a propuštěný Claude Lalet (Martin Loizillon), jeho čekající žena Eugénie (Caroline Wouters), bezradnější policejní pod-prefekt Bernard Lecornu (Sébastien Accart), vězněný komunista a lékař Dr. Maurice Ténine (Gilles Arbona), soucitný otec Moyon (Jean-Pierre Darroussin), velmi zrádný bývalý komunista Georges Chassagne (Luc Florian), okupační vojenský velitel celé Francie generál Otto von Stülpnagel (André Jung), seznamem rukojmích pověřený Kristukat (Christopher Buchholz), na popravy nepřipravený německý vojáček Otto (Jacob Matschenz), či Guyova láska Odette Nilès (Victoire Du Bois). Televizní film Ticho na moři je poměrně zručně provedenou dramatizací připomínky francouzské bolestivé minulosti a hrůz druhé světové války. ()
"Ľudia v strane a SS jednoducho nemajú zmysel pre dejiny..." Páčila sa mi rozumná úvaha nemeckých dôstojníkov pôsobiacich vo Francúzku, ktorí si dovolili nesúhlasiť s číslom 150 popravených a zahrávaním sa so sympatiami francúzkeho obyvateľstva. Aspoň takto nejako si predstavujem ukázanie dejín v pravom svetle a z nestranného pohľadu. Boli tu Nemci, ktorí rozkazy vydali, boli tu takí, ktorí ich splnili, ale i takí, ktorí s nimi nesúhlasili. Z tohto pohľadu bol film dôveryhodný a scény rozhovorov na túto tému najlepšie čo film ponúka. Horšie dopadol "súcit" s hlavným predstaviteľom , ktorý zďaleka nedostal toľko priestoru ako si hlavná postava zaslúžia a aj z tohto dôvodu je jeho osud divákovi viacmenej ukradnutý a to je zle. Celý záver je natočený pomerne chladne aj keď z remeselného hľadiska je všetko ako má byť. Film celkovo chladný a bez emócií, takže iba priemer. 60%. ()
Dalsi unyly, nudny film z cias druhej svetovej vojny, ktory ma umelu dejovu liniu a spatne herecke vykony. Zobrazenie tragickych udalosti ma sice hodne do seba, ale uz mi to lezie pomaly aj na nervy. Je to ako s holokaustom - je mi luto, co sa stalo asi 5,7 milionom Zidov, ale uz mi zacina vadit glorifikovanie obeti len jedneho holokaustu, zatial co 7 dalsich holokaustov /Kambodza v 70. rokoch, Ukrajina 1932 - 33, Darfur, Rwanda 1994, Vychodny Timor, a samozrejme armensky holokaust 1915, nigerijska Biafra 1967 - 70/ sa trestuhodne prehliada. Asi to bude aj tym, ze sucasne meeeeeedia isto iste nie su v rukach Armenov, Kambodzanov alebo hinduistov, ze jo? 30 % ()
Smutný príbeh francúzskej "haydrichjády". Poprava 100 väzňov ako pomsta za vraždu nemeckého dôstojníka obsahuje intímny ponor do posledných hodín odsúdencov sprevádzaný snahou francúzskeho ministra a nemeckých generálov zvrátiť Hitlerov akt pomsty. Komunisti, odbojári, židia, starí, mladí dokonca aj 17 ročný chlapec. Všetci sa musia postaviť pred popravčiu čatu. Produkcia je profesionálna a herci výborní. 70% ()
Film z čias nemeckej okupácie Francúzska zobrazujúci udalosť odplaty Nemcov za zabitie ich dôstojníka vo forme popravy 150 francúzskych zajatcov najmä z radov komunistov. Medzi nimi 17 ročného chlapca, ktorého list na rozlúčku sa každoročne číta na francúzskych školách. Žiaľ Schlöndorff na ploche 90 minút asi 50 minút nezáživne naťahuje čas a na miesto toho, aby z figuriek spravil plnohodnotné postavy, tak nepriblíži prakticky nikoho. Tým celý koncept záverečného mechanizmu rekonštrukcie popravy stráca na intenzite, ktorú by získal, ak by bol divák s postavami viac zžitý. ()
Galerie (27)
Zajímavosti (1)
- Když němečtí vojáci na pláži započnou hlídku u kulometného hnízda, je v něm vidět kulomet MG-42. Píše se ale říjen 1941. Kulomet MG-42 byl navržen a zařazen do výzbroje až v roce 1942. (bejkovec)
Reklama