Režie:
Bernard RoseScénář:
Bernard RoseKamera:
Peter SuschitzkyHrají:
Gary Oldman, Jeroen Krabbé, Isabella Rossellini, Johanna ter Steege, Marco Hofschneider, Miriam Margolyes, Barry Humphries, Valeria Golino (více)Obsahy(1)
"Všechnu svou hudbu a pozemské statky odkazují své nehynoucí lásce" - geniální skladatel Ludwig van Beethoven zemřel a jeho závěť šokovala pozůstalé i věrného Schindlera, jehož přátelství přežilo všechny Maestrovy rozmary. "Můj anděli, mé všechno, mé druhé já" - tak začíná dopis, který Schindler objevil v jeho písemnostech, vyznání tajemné osudové lásce, jejíž podobu nikdo netuší. poslední přání ale musí být naplněno, a tak se Anton Schindler vydává zpět do minulosti, kde se snaží objevit stopu té nehynoucí a utajené vášně. Přibližuje se k ní v recepci lázeňského hotelu, hledá ji v paláci hraběte Gallenburga a vzpomínkách půvabné Julie, zdá se mu, že ji má na dosah, když se setká s krásnou maďarskou hraběnkou Annou Marií Erdodyovou, s níž Beethoven prožil nejkrásnější období svého života. Ale všechno jsou to jen slepé uličky v Beethovenově bouřlivém životě a osudová závěť stále nenachází svého adresáta. Až neúnavný Schindler dospěje k období, kdy se skladatel zcela upnul na výchovu syna svého zesnulého bratra a téměř zničil jeho osamělou vdovu. A v tomto náhlém vzplanutí mezních emocí zachytí konečně Schindler světlo, které ho dovede k pravdě.
Plastický obraz kontroverzního génia natáčel režisér a scénárista Bernard Rose v českém prostředí (Praha, Kroměříž, Buchlovice, Jaroměřice). Interpretem Beethovenovy klasické hudby je renomovaný Londýnský symfonický orchestr, řízený legendárním sirem Georgem Soltim. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (67)
Důvod mého hodnocení: viz můj komentář k Formanovu Amadeovi. ()
Tak v tomhle filmu jsem hrala kompars a s Gary Oldmanem sedela na kampe a pojidala hroznove vino, takze ani nemohu jinak. Pokud nekoho zajima kdo jsem tam byla, tak prostitutka co ho taha za sos kabatu a laka kdyz jde do hospodypotemnelou ulickou na Kampe. ()
áno, už tradične prehrávajúci (ale neodolateľne) gary, ako tu už takmer všetci napísali, ťahá film hore. ale nech. tvorcovia vždy vedia, prečo si vybrať práve jeho. pretože dáva do filmu seba, do poslednej kvapky krvi. nie nadarmo povedal anthony hopkins, že mu pripomína seba, keď bol mladší, no on už nejako zvädol. anglická herecká škola je skrátka neporaziteľná. európska všeobecne. kto chce vidieť dynamický temperament vo všetkých jeho podobách, nech si pozrie tento film. aj keď mi valeria golino vždy išla úplne na nervy (mohli vybrať niekoho dôveryhodnejšieho), isabella rossellini to zasa dotiahla. i krátke vstupy hercov ako bol fulford, či jemná johanna ter steege podtrhovali atmosféru od A-Z. hudba? čo dodať... môj vzor a kontroverzná osobnosť Ludwig van Beethoven, najväčšieho z najväčších by nestrhol iba hluchého. hoci mesačná sonáta mala byť viac adago ako adagietto. skutočná, prozaická láska dokáže byť najsilnejším podnetom. ak vôbec existuje. ()
Nevidím důvod, proč bych film Bernarda Rose o Beethovenovi měla jakkoli srovnávat s Formanovým Amadeem. Přijde mi to zcestné, jako bych měla srovnávat dva filmy dvou různých režisérů z nichž jeden pojednává o letecké katastrofě a druhý o ztroskotání parníku u havajského pobřeží... Dva různí skladatelé - dva různé dopravní prostředky... Film je místy pravda trochu hluchý, největší ústřel je závěrečná podoba Beethovena, nevím jestli maskéři měli slabší chvilku nebo si takhle představují sedmapadesátiletého, byť po dlouhodobé nemoci umírajícího člověka, ale celkově se mi film velmi líbil. Částečně díky lokacím, částečně díky hudbě provázející celé dílo, velkým dílem díky Garyho herectví, další díl by patřil některým velmi silným momentům jako je Měsíční sonáta hraná ve zdánlivě prázdném domě v tichém světě Maestra naslouchajícím s hlavou položenou na piánu, úspěšně neprovedená "sebevražda" jeho syn(a)ovce, Ludwigovo hořké rozjímání nad důvody nenávisti svých odpůrců, smrt syna Anny Marie, atd. atd. Je to citlivý film, včetně zdůvodnění vzniku nesmrtelných symfonií. Pokud se vyhnete výše uvedenému srovnávání může se Vám líbit tak jako mě. Za čtyři a půl. ()
Tento film sa môže zdať ako pokus o druhého Amadea, no v skutočnosti to tak vôbec nie je. Film nie je zameraný na Bethovena, ba ani na jeho tvorbu, ale na jeho okolie a sociálne vzťahy. Film má romantický charakter (až príliš romantický na môj vkus), vôbec nezachytáva emócie postáv a tým sa stáva ďalším filmom o významnom umelcovi, bez myšlienky a duše. ()
Nádherné téma Beethovenova života příjemně překvapí i absolutní hudební laiky. Kostýmy a celá výprava budiž důkazem, jak krásná a zajímavá byla doba klasicismu přecházejícího do romantismu. Příběh úžasně graduje, divák dostane celou řadu úchvatných záběrů kamery (např. obraz noční oblohy v rybníce). Vynikající výkon hlavního představitele Garyho Oldmana a hudbu netřeba představovat: divák dostane to nejlepší z nejlepšího Beethovena. ()
Hodně se tu probírá srovnání s Formanovým Amadeem. Jsem též většinového názoru, že Amadeus je lepší, a to podstatně. Ani jeden z příběhů není přesně podle skutečnosti (Saliery rozhodně nebyl takovej padouch; a švagrová Johanna určitě nebyla tou správnou příjemkyní dopisu, kolem kterého se motá děj filmu o Beethovenovi). Jedná se o "plastický obraz kontroverzního génia, který natáčel režisér a scénárista Bernard Rose v českém prostředí (Praha, Kroměříž, Buchlovice, Jaroměřice)." Ano, Gary Oldman je skvělý, stejně jako Isabella Rossellini či Valeria Golino (kráska z Žhavých výstřelů). Ale Amadeus je prostě Amadeus. Tečka. ()
Reklama