Režie:
Hynek BočanScénář:
Jiří StránskýKamera:
Ivan ŠlapetaHudba:
Jiří StivínHrají:
Jiří Schmitzer, Vladimír Dlouhý, Karel Heřmánek, Miroslav Noga, Leoš Suchařípa, Milan Šteindler, Jan Schmid, Vlastimil Venclík, Břetislav Rychlík (více)Obsahy(1)
Příběh z pera bývalého mukla Jiřího Stránského a dnešního předsedy PEN-klubu je situován do 50. let a uranového lágru politických věznů na Příbramsku, kam po pádu stalinského kultu přichází na konci roku 1958 coby vězeň bývalý náčelník Hlavní správy nápravných zařízení plukovník Dobrý. Téma soužití bývalého hlavního "bachaře" a politických vězňů v bolševickém koncentráku posloužilo tvůrcům k nadčasové úvaze o možnosti (či nemožnosti) odpuštění a smyslu spravedlnosti. Snímek bohužel nesplnil očekávání - především pro svou syžetovou řídkost a nedostatečné vyklenutí dramatického oblouku včetně přirozené gradace příběhu. Příjemné jsou naopak kamera a herecké obsazení, tvořené doslova plejádou špičkových českých herců. Představitel jedné z hlavních rolí - Jiří Schmitzer byl roku 1997 oceněn Českým lvem. (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (157)
Ťažká atmosféra lágru na mňa doliehala a tú zimu som cítil až v obývačke. Ide však o možnosť odpustenia aj tých najhorších hriechov a že to nie je vôbec ľahké. Spravodlivosť vtedy, a trochu aj dnes, mala pokrivené váhy a najviac to vidno na titulkovom dodatku k filmu o počtoch obetí a uväznených. Film je na mňa až príliš psychologický, s minimom deja ma nezaujal tak, ako iné protikomunistické výpovede. ()
Sonda do života v komunistickém lágru, kde elita národa dobývala uran v šachtách u Jáchymova nebo v tomto případě Příbrami (i když krajina byla okolí Ralska). Příběh okořeněný o přítomnost bývalého velitele lágrů. Jak mi připadal duchem a chováním prázdný, malý, oproti těm, kterým před tím velel a které mučil a ztěžoval jim život ve vězení. Velmi aktuální film pro každou dobu. Sice z filmu čiší televizní formát, ale z hloubi duše se přikláním k plnému hodnocení, ačkoli z filmařského hlediska by se dalo takové silné téma zpracovat rozhodně lépe. ()
"Naše nápravná zařízení jsou jako vysoké pece v nichž přetavujeme šrot v ušlechtilý kov." To by mělo platit v současné době a ne v té, která odsuzovala z politických důvodů... Výborné herecké výkony podtrhují syrové zobrazení krutosti a lidskosti, přátelství a nenávisti, ale i paradoxů v lágrech 50.let. ()
Tak neskutečně brutální a depresivní film,že se ani nedá skoro dokoukat.Beznaděj,bolest,utrpení,nespravedlnost...ale i čest a odvaha.Kdo přede mnou někdy řekne,že za komančů bylo líp,nebo že je volí,vlastnoručně ho rozmlátim na atomy a ještě mu poseru hrob.Děda byl malíř,kterýho vyslýchali pořád,protože nebyl ve straně a tátu kvůli tomu nenechali studovat strojní průmyslovku a musel na učňák tiskaře.....grrrr i hate fucking comunist! ()
Na Bumerangu je vidět, že jej napsal člověk, které má prostředí komunistických lágrů pěkně zažité - tedy bývalý mukl. Žádný zbytečný patos, žádné černobílé postavy, syrovost a velice lidský příběh. Atmosféře napomáhá i to, že se točilo v bývalém pracovním táboře Vojna u Příbrami. Film ale stojí a padá hlavně s Jiřím Schmitzerem, který tady předvedl v pravdě životní výkon. Ale i ostatní herci, byť v malých rolích válejí (Goldflam, Krampol, Suchařípa, Dlouhý, Steindler, Holub...). To vše dělá z Bumerangu jeden z nejlepších tuzemských filmů devadesátých let... ()
Galerie (6)
Zajímavosti (10)
- Hynek Bočan využil k natočení filmu částečně reálií i herců z probíhajícího natáčení seriálu Zdivočelá země (od r. 1997). (sator)
- Film měl podle Jiřího Stránského původně natočit již v roce 1968 režisér František Vláčil. (ForGump)
- Po filmu Bumerang (1986) se jedná o druhý film se stejným názvem i představitelem hlavní role Jiřím Schmitzerem. (sator)
Reklama