Režie:
Petr SchulhoffScénář:
Petr SchulhoffKamera:
Jiří VojtaHudba:
Karel SvobodaHrají:
Vlastimil Brodský, Jana Brejchová, Regina Rázlová, Josef Bláha, Iva Janžurová, František Peterka, Vladimír Menšík, Stella Zázvorková, Eva Jiroušková (více)VOD (4)
Obsahy(1)
Na počátku zahlédne Marta svatbu své kamarádky Aleny. Potom jde do blízkého železářství pro kroužky na záclony. Po prodavaččině tradičním "nemáme" si nechá zavolat vedoucího Viktora Tomáše. Ten se jí omluví, že zboží není na skladě a vzápětí jí vyzná lásku a požádá ji o ruku. Večer jej doma čeká nemilé překvapení. Všude je nepořádek a Marta, která místo večeře hledá svatební fotografie mu vyčte, že scénku s kroužky, kterou si rok co rok připomínají své seznámení, stále více odbývá. Viktor se marně domáhá večeře a pak se na nápad Marty vydají na návštěvu novomanželky Aleny, která je mimochodem skvělá kuchařka. Idylka, která u kamarádky vládne oba hosty překvapí. Alena jim však prozradí, že si tentokrát (vdávala se již potřetí) nechala najít ideálního partnera pomocí počítače. Marta s Viktorem zapochybují, zda se k sobě vůbec hodí a navštíví proto kybernetický ústav, kde počítač zjistí, že jejich manželství se rovná hazardu. Nechají si pro sebe najít ideální partnery a přes důrazné varování tetičky Emilky se rozhodnou se svými "ideálními partnery" sejít. Jenže jak už to v českých komediích bývá, všechno se řádně zamotá, protože ani jeden z nich se napoprvé nesetká s tím pravým. Hudební skladatel Petr Karát místo sebe poslal na schůzku s Martou instalatéra Frantu a Viktor navštíví ordinaci "své" doktorky Tuchlové právě v den, kdy ji zaskakuje energická Soňa Brčková. Jak už to končívá, sejdou se nakonec všichni aktéři, včetně tetičky Emilky, Aleny a jejího ideálního manžela, pravých i nepravých ideálních partnerů u Tomášů a vypukne ten pravý šťavnatý zmatek, který dělá komedii komedií... (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (159)
Úspěšná komedie z roku 1974, která byla skvostně obsazena. Osobně mě nejvíc dostala histerická scéna Ivy Janžurové a Františka Peterky a jejich spor o barvu potahu na křesla. ZELENÁ - ZELINKAVÁ, nebo TRABANT - FIAT !!! Petr Schulhoff prostě tyhle komedie uměl točit viz jeho další filmy. Hudba : Karel Svoboda ()
Mám ráda scény, kde je Iva Janžurová a její Kája - František Peterka. To je perfektní dvojka, ty jejich hádky a pak usmiřování. ..."Je to zelená. Ne, zelenkavá.... Co mě vždycky dokonale rozesměje, jak Janžurka během předávání dobře míněných rad své kamarádce klepe cigaretový popel do boty, kterou má na stole. A pak si to uvědomí a hodí botu na zem aniž by přestala mluvit... To prostě umí jen Janžurová:-)) ()
Jistě, pokud se kritici naváželi do úrovně či uměleckých hodnot Schulhoffových komedií, mají pravdu. Ale na druhé straně dobře vystihli divácký vkus a potřebu pobavit se spolu se známými herci a dobrými dialogy. A to jim Schulhoffova řada nabídla tak, že se na tyto filmy dá koukat i dnes (a poněkolikáté). Narozdíl od kritiky vysoce ceněných uměleckých děl oné doby - většina z nich dnes v podstatě nikoho nezajímá ()
Dráždí mě, že se každý novinový pisálek povýšenecky naváží do komedií Petra Schulhoffa, kdykoli se objeví v tv. Takové ty melodramatické nářky, jak strašlivě utrpěla česká kultura, když televize podvacáté zreprízovala "Miláčka" atd. Jak ubohé je strefovat se zas a znovu do snadného terče, jakým je označení "satirická komedie", je-li tato natočena během normalizace. Ono je to trochu jinak. Schulhoff točil vpodstatě klasické americké crazy komedie, zasazené do českého prostředí. Satirická nálepka sloužila jako vějička pro schvalovací orgány. Jen pro zajímavost: i dvojice Svěrák-Smoljak tak začala a na titulní stranu scénáře Jáchyme, hoď ho do stroje! nastražila jako motto (vymyšlený) citát Marka Twaina "Neukazuj dlaně cikánce. Plivni si do nich a ukaž, co umíš." :-) Ale zpátky k Schulhoffovi: tři z jeho komedií jsou opravdu ušmudlané socialismem, tři jsou ale neutrální a Hodíme se k sobě, miláčku? je první z nich. A s nejlepším scénářem. Když to přeženu, tak řeknu, že zápletka a postavy by obstály i v manhattanských ulicích a bytech v nějaké konverzačce Neila Simona. Když pominu nedodané kroužky na záclony, v celém filmu není nic, co by se bezprostředně týkalo doby vzniku. Tři postavy (Bláha, Menšík, Filipovský) dokonce provozují cosi jako soukromé podnikání; kostýmy, interiéry, dialogy... vážně to někomu připomíná reálný socialismus? Mně tedy ne, zato se královsky bavím. 80% ()
Co si budeme povídat, cáklá komedie, nijak zvlášt' nevybočující z řad tehdejší české tvorby, ale člověku je milo si u ní občas odpočinout, obsazena je výborně. Mám ráda Janžurčino střelený "HAHAAA!" a jak ukončí telefonát s naprosto cizím člověkem: "Nazdar!" :-). Taky je hezký: "Dobrý večer, promiňte, dovolte, abych se představil, jsem hudební skladatel Petr Karát." "Rimskij Korsakov." ()
Galerie (10)
Zajímavosti (25)
- Josef Bláha (Petr Karát) ukazuje v svojom byte Jane Brejchovéj (Marta Tomášová) reprodukciu maľby od Maxa Švabinského, "Splynutí duší". Max Švabinský namaľoval z tohto obrazu niekoľko variant a jednu perokresbu. V roku 2016 sa jedna z verzii tohto obrazu z roku 1896 považovaná za stratenú objavila na aukcii v Čechách a bola vydražená za 7 900 000 Kč. (Raccoon.city)
- Výrobnej skupine filmu sa podarilo jednak ušetriť na stanovenom rozpočte, jednak film dokončiť v skoršom termíne ako bolo plánované. Skupina tak splnila svoj „socialistický záväzok“, ktorý si predsavzala pri príležitosti 30. výročia oslobodenia ČSSR Sovietskou armádou. [Zdroj] (Raccoon.city)
- Když Marta (Jana Brejchová) mluví o svém muži, použije slova „ta indolence“, což znamená lhostejnost, nevšímavost a netečnost. (sator)
Reklama