Obsahy(1)
Bolek Polívka v hlavní roli Molièrovy komedie, v níž jde o peníze až v první řadě, inscenované v Městském divadle Brno. Příběh se odehrává v Paříži roku 1620 v domě sobeckého lakomce Harpagona. Hromadění peněz tvrdou lichvou i sebeodříkáním je Harpagonovou vášní a okázale projevovanou životní náplní. Peníze miluje více než svoje dobré jméno, čest i důstojnost. Majetek je pro něj více než jeho vlastní děti. Dceru Elišku plánuje provdat bez věna za stárnoucího boháče, syna Kleanta za majetnou vdovu – a sám si jako nevěstu vyhlédl krásnou mladou Marianu, bez ohledu na to, že je do ní zamilovaný právě jeho syn. Eliška zase přislíbila svoje srdce správci Valérovi, který se proto snaží vetřít do Harpagonovy přízně. O Valérově skutečném původu nikdo nemá ani tušení. A to je teprve začátek přetvářek, pokrytectví a manipulací, které se pod vlivem Harpagonova skrblictví v jeho rodině a mezi služebnictvem rozvíjí… Divadelní hra je stará přes tři a půl tisíce let, témata chorobné posedlosti penězi a kritika maloměšťáctví a pokrytectví jsou ale natolik univerzální, že je platná nadčasově. O její popularitě do dnešní doby svědčí i řada hereckých představitelů významných jmen, kteří se již v ústřední roli vystřídali. Bolek Polívka svojí komikou a herectvím rozpjatým v tragikomické roli od klaunství po verbální humor dodává inscenaci Městského divadla Brno nový rozměr. Inscenace zachovává dobovou scénu a kostýmy, a za využití nového moderního překladu, se dočkala aktualizace spíše výjimečně v několika jazykových obratech a v improvizovaných hereckých polohách Bolka Polívky. (Česká televize)
(více)Recenze (26)
Vedle asi nejvíce slizkého Harpagona široko daleko, v měřítku divadelních prken, tedy zcela suverénního a celé představení pevně držícího Bolka, mě nejvíce bavila a překvapila Alena Antalová a také Michal Isteník (Eda z Mostu!) Velmi dobré vědět, že i dnes se lze v divadle dočkat kvalitního herectví, i když někteří potřebují ještě trochu dozrát, celkově velmi povedené. ()
Na rozdíl od Manéže, kde je Bolek Polívka dávno za zenitem a nápady došly, jako Harpagon se představuje ve výborné formě. Užívá si se svými spoluhráči mnohé improvizace a očividně to všechny baví. Michal Isteník připomněl v jedné z nejlepších kreací scénu z Cimrmanovy pohádky s Jasoněm a Drsoněm, která byla snad ještě vtipnější. Pár hluchých míst tu bylo, ale odpouštím, bavil jsem se velice. ()
Hanba, nehanba Lakomca som nečítal, ani nevidel v divadle. Má to aj drobnú výhodu v tom, že nemudrujem, neanalyzujem, neporovnávam, iba sa bavím. A bavil som sa veľmi dobre, najmä zásluhou Bolka Polívku, u ktorého som sledoval, či je viac Bolkom alebo Harpagonom. Aby som iba nechválil, trošku mi prekážalo, že sa hercom nedarilo zadržiavať smiech, čo považujem za mierne neprofesionálne. ()
Co k tomu říct? Snad jen to, že naprosto nenapodobitelný Boleslav Polívka téhle Moliérově hořké komedii inscenované v Městském divadle Brno dodal punc jedinečnosti. Ale abych nebyla nespravedlivá, opravdu hodně se mi líbil i Michal Isteník, který Bolkovi skvěle sekundoval. Dokonce ani jindy mnou do značné míry opomíjená Alena Antalová se v roli pletichářské dohazovačky Frosiny nijak neztratila. Rozhodně byla radost na ni pohledět, jak rafinovaně Harpagonovi přizvukovala. (90%) ()
Na Lakomce jsem se do Městského divadla chystal nedávno, jenže do toho vlezla korona. Tak jsem si mohl divadelní představení užít alespoň díky ČT ART, která ho vysílala. Bolek Polívka jako Harpagon určitě nezaostává za kolegy, kteří ho hráli v různých divadlech před ním - František Filipovský, Miloš Kopecký, Viktor Preiss. Každý dali Harpagonovi i něco ze sebe a Bolek taktéž. Ten si tam dokonce vesele improvizuje a narážkami na své kolegy nešetří, například když na scénu vstoupí Zdeněk Junák a začne říkat svůj text, tak ho Bolek zastaví se slovy : "Stop! Konečně herec! Dej si to ještě jednou Zdeněčku". Ne, že by ostatní hráli špatně, to ne, ale když tam Junák vlítne, tak je to fakt takovej uragán :). A takových vsuvek a Bolkových humorných slovních obratů (účelý a zátyl na paruce :D, atd.) je tam víc a rozhodně pobavily. Klasický text na Moliérovo téma doznal určitých moderních zásahů (zato vtipně podaných) a aktuálních prvků, podstata komedie však zůstala zachována a je neskutečné, jak tak staré téma má co říct v každé době a je pořád aktuální. Tohle představení se povedlo a až korona odezní, rád se na něj půjdu podívat naživo a nechám se unášet a kochat Bolkovou improvizací. ()
Reklama