Obsahy(1)
Ještě před rokem byla královnou Francie, nyní je jen vdovou po Ludvíku Kapetovi. Sledujeme dvoudenní soudní proces s Marií Antoinettou, jíž se klade za vinu státní bankrot, vlastizrada a spojení s nepřáteli Francouzské republiky. Písemné důkazy však neexistují a ani předvolání desítek svědků obžalobě příliš nepomáhá. Popravy jsou ale na denním pořádku a k trestu smrti je po krátkém procesu odsouzena i Marie Antoinetta.
Film L'Autrichienne (Rakušanka) natočil režisér Pierre Granier-Deferre jako jeden z příspěvků k 200. výročí Velké francouzské revoluce. Herecké obsazení je francouzské s výjimkou titulní role, kterou ztvárnila německá herečka a zpěvačka Ute Lemper. Na scénáři se podílel významný francouzský spisovatel a historik André Castelot, který použil doslovné přepisy ze soudního přelíčení. Film byl uveden do kin v září 1990, ale přes své nesporné kvality byl zastíněn výpravným mezinárodním projektem Francouzská revoluce. (argenson)
(více)Recenze (2)
Ute Lemper má podobně skvěle řezanou tvář jako Katja Flint, proto se obě tyto německé herečky staly ikonami, které se propůjčily k tomu vytvořit v hraných filmech ty nejzajímavější ženy minulosti. A jednou z takových byla samozřejmě i Rakušanka. Ve filmu Pierre Granier-Deferrea se podařilo vykreslit závěr života Marie Antoinetty bez zbytečného patosu, senzace a jiných atrakcí, které většinou zastiňují život této královny. Tady se podařilo výtečné komorní drama zabývající se nitrem před popravou. ()
Název je možná záměrně trochu zavádějící, protože označením Rakušanka častovali Francouzi nenáviděnou královnu, zatímco tenhle film jí dost nadržuje. Jasně, že nebyla světice, ale taky nebyla vlastizrádkyně, co by si zasloužila popravit. Francouzská revoluce v tomhle ohledu ale byla dost nekompromisní a neznala bratra. Ute Lemper podává výborný výkon předčasně zestárlé, zoufalé a bezmocné ženy, která neví, kde má děti, ví, že jí popravili manžela a s neuvěřením se smiřuje se svou současnou situací. V soudním procesu vystupuje pokorně a jen zřídka gestem či narážkou připomene fakt, že je královnou Francie. Dokonalé jsou v tomhle i kratičké pestrobarevné flashbacky z jejího "minulého" života. Mezi obhajobou a obžalobou to jiskří v dialozích a vrcholí to dokonale nasnímanými detaily těsně před popravou. Výbornej film. Škoda, že u nás nešel. Protože takhle u nás Marie Antoinetta zůstává pořád v povědomí jako rozmařilá královna se slavnou hláškou "Když nemají chleba, ať jedí koláče", kterou nikdy neřekla. ()
Reklama