Režie:
Pedro AlmodóvarScénář:
Pedro AlmodóvarKamera:
Affonso BeatoHudba:
Alberto IglesiasHrají:
Cecilia Roth, Marisa Paredes, Antonia San Juan, Penélope Cruz, Fernando Fernán Gómez, Carmen Balagué, Pedro Almodóvar, Cayetana Guillén Cuervo (více)Obsahy(1)
Řekové říkají, že jenom ženy, které omyly své oči pláčem, mohou vidět jasně. Pro Manuelu toto přísloví neplatí. Té noci, kdy auto srazilo jejího syna Estebana, pláče, až jsou její oči úplně suché a současnost i budoucnost splývají ve vzdálené temnotě. V hlavě se jí promítají poslední zápisky jejího syna. „Dnes ráno jsem prohlížel máminu ložnici, až jsem našel svazek fotografií. Všechny byly v půli přestřižené. Předpokládám, že tam byl můj otec. Mám ten dojem, že právě tato půlka v mém životě chybí." Matka mu nikdy neřekla, kdo byl jeho otec... ovšem hledat v Barceloně muže jménem Lola není vůbec snadné... (Hollywood Classic Entertainment (H.C.E.))
(více)Recenze (292)
Transvestiti, transsexualové, prostitutky, feťáci a mezi tuto sortu je zasazen dojemný příběh dvou sester, dvou dětí a jednoho z nich... No Almodovara fakt nedávám. ()
Přepsáno v dubnu 2020. Film Vše o mé matce je bolestivým vyrovnáváním se svobodné matky se ztrátou svého jediného potomka. Pedro Almodóvar zručně pracuje s vypětím emocí za pomoci španělského temperamentu a čarování telenovely, krutosti osudového cynismu a extrémní výstředností, ta sama je odrazem autorova vnitřního světa, posetého lánem jizev života. Přibližuje se až k základu niterného traumatu, vnímá tu nenápadnou, ale o to více neúprosnou sadomasochistickou příchuť vztahů, všímá si též předsudků a tápání krajinou úzkosti. Křehká, zranitelná a bouřící intimita, strach z osamělosti a potřeba naplnění. Pedro Almodóvar si nedokáže odpustit tu expresivní extravaganci, září barvou jižního větru, proniká až do středu niterné bolesti, Freud má ve filmovém příběhu rozkošné příklady k výuce psychoanalýzy.. Ústředním bodem zájmu je Manuela (dobrá Cecilia Roth), zdravotní sestra v brutální zlomyslnosti životního osudu. Hrátky osudu dosahují až rozměrů antické tragédie, vysvobozením je pouze obětavost a opětovné naplnění vnitřního světa. Významnou postavou je Rosa (zajímavá Penélope Cruz), řádová sestra a romanticky naivní sociální pomocnice padlých lidských nadějí. Příčiny a následky mají drsný smysl pro černý humor. Výraznou postavou příběhu je Agrado (příjemná Antonia San Juan), sexuálně prodejný transvestita. Emočně výstřednější forma osobní identifikace v nepřehledné změti života, světa a touhy. Důležitou postavou je Huma Rojo (pozoruhodná Marisa Paredes), herečka v okamžiku překvapení z nového životního střetu. Strach z osamělosti zdárně obelhává i sebe samotného, intimní potřeba se křečovitě drží dosavadního pocitu naplnění. Z dalších rolí: divoká, zmatená a vzpurná Humina partnerka milostná i herecká Nina (Candela Peña), Manuelin milovaný synáček Esteban (Eloy Azorín), Manuelin bývalý muž a věčně nezodpovědně laškující transsexuál Lola alias Esteban (Toni Cantó), čilá padělatelka obrazů a Rosina bigotně maloměšťácká matka (Rosa Maria Sardà), Rosin již duchem nepřítomný tatíček (Fernando Fernán Gómez), či herec divadelního představení Tramvaj do stanice Touha Mario (Carlos Lozano), Film Vše o mé matce má politicky korektní transgenderový rozměr a za ten se tleská již z potřeby důkazu uvědomělosti, ale i přes to své zvrhle výstřední nabarvení jde o ojedinělé zachycení niterného traumatu životní ztráty, navíc výstřednost je Pedrovou úzkostí. Pozoruhodný filmový prožitek. ()
Dal jsem tomuto filmu už druhou šanci a pořád nic. Almodovar je mým oblíbencem, přesto nemůžu říct, že by mě jeho (údajně) nejlepší počin dokázal nějak výrazněji nadchnout. Snímek se dotýká mnoha ožehavých a co si budeme povídat, ne zrovna populárních témat. Vše je podáváno prostřednictvím jakési inteligentní telenovely (to je asi oxymóron, že?) skrze Almodovarovu nejsilnější stránku - ženské postavy. Emoce dílu také nejsou cizí. Jenomže... I když Pedrovi filmy nikdy nepostrádají podivné postavy, doprovázené ještě podivnějším dějem, tady mi to připadalo, jako by toho podivného (často spíš nelogického) bylo zbytečně moc. No, uvidíme jak Todo sobre mi madre vstřebám po třetím zhlédnutí (někdy v daleké budoucnosti). Třeba "uzraju" a uvidím tu genialitu, mým okem zatím nespatřenou. Prozatím dám ale přednost jiným režisérovým filmům. ()
Bohužel to dopadlo tak, jak jsem předpokládal. Obecně je film samozřejmě kvalitní vlastně ve všech ohledech, ale mě ten děj prostě a jednoduše nezajímá. Chápu co a proč se na tom všem líbí, ale pro mě takový druh filmů není. 35% ()
57. Zlatý Glóbus za rok 1999 - cena (1) - *Nejlepší cizojazyčný film - Španělsko ()
Bizarné životy divných ľudí. Také niečo sa nevidí každý deň. Určite to bude aj tou zvláštnou španielskou náturou. A navyše je to prvý film, v ktorom sa mi páčila Penélope Cruz, ktorú inak nijako zvlášť nemusím. ()
Tři role ženy: kurva-matka-jeptiška. Každá ze tří žen ve filmu si jako herečka svého života vyzkouší všechny tři role, každá ze tří žen je totiž schopna-jako na divadle-převzít roli té druhé. Almodovar je vlastně platonik-ve všech ženách hledá tu jednu (a závěrečné poděkování končí - mojí matce), ten svůj ideál. Lola je most mezi dvěma břehy-macho s kozama. Jen jedna věc kazí iluzi. Silné a svobodné matky, ten Almodovarův ideál, se upnou jako Manuela na své syny a výsledek jejich výchovy je slaboch, který chce jen orální sex (viz žebrající herec před představením)! Almodovar vyzdvihuje a zbožťuje kruh, který je nutno rozetnout! ()
Tohle je první film od Pedra Almodóvara a asi tohle nebude nic pro mě. Co jsem tak slyšel, tak tohle by měl být jeho TOP film a všechny filmy by měly být na jedno brdo. Vše o mé matce je dramatický příběh matky, která po smrti svého milovaného syna se vzdá své úspěšné práce a vrací se na ulici (která je plná šlapek, transvestitů, homosexuálů, feťáků a jiných individuí), kde před 17 lety "pracovala". A tam má najít svého "trans manžela" a říct mu pravdu na jeho synovi. To je hlavní dějová linie. Jenže později se rozjíždí další dějová linie, kde matka mrtvého syna pomáhá svým kamarádkám, sestře a herečce. Což na mě působilo chaoticky a nevěděl jsem na co se víc soustředit a jestli to, co si myslím že je hlavní příběh je pořád hlavní příběh. Každopádně jsem se potom ke konci chytil a pochopil o co GO. Je to tedy hlavně velká dramatická podívaná, kde se odkrývají smutné osudy zoufalých žen (krom jedné, která je rádoby vtipná) a vy z toho máte být smutní. Na mě to nějak moc nefungovalo. Časté tvrzení, že Almodóvar rozumí svým hrdinům nemůžu potvrdit, protože jsem se z žádným transvestitou nesetkal (častokrát jsem viděl ale travesti show Česko Slovensko má talent viz. https://www.youtube.com/watch?v=gs6RPb6Whi0 Takže když to zhodnotím, tak mě to moc nebavilo a nezajímalo, ale můžu pochválit herecké výkony představitelek (nebo snad představitelů) 60% ()
Zvláštní... ()
Manuela: „Okrem ciciek sa manžel až tak veľmi nezmenil, tak ho nakoniec prijala. Ženy urobia čokoľvek, aby sa vyhli osamelosti.“ Je ťažké zrozumiteľne zhodnotiť, o čom tento film bol. O materinskej láske, o nenaplnených snoch, o ľudskosti? Možno ešte viac o ženskom vnímaní sveta? O bolesti, ktorú je takmer nemožné prežiť? A predsa život prinesie aj radostné a výnimočné chvíle. Almodóvar, ty vieš, ako diváka prekvapiť, nebojíš sa ho prekvapiť - a udržať pred obrazovkou! ()
Almodóvarovy osudem stižené ženy zabalené do krásných barviček a melancholické hudby - přesně tak jak je mám rád. Bravo, Pedro! ()
Tady mi Almodóvarovy barvičky, vzory a člověčina v podání bizarních postav z okraje společnosti přišly zatím nejčistší, nejnehledanější, nejuvěřitelnější. Netlumená emocionalita mě strhla. Ženské asi opravdu umí líp než chlapy. Zajímavý kontrast s včerejším Bergmanovým Mlčením – i tenhle film je o těch nejsmutnějších věcech, ale má v sobě tolik energie, humoru, lehkosti, naděje… Domácí úkol: Konečně si doplnit vzdělání o Vše o Evě a Tramvaj do stanice Touha. ()
Toto už je na mě moc :( ()
Zvláštny film, to je jediný prívlastok, ktorý by som vedela priradiť k tomuto filmu. Po celú svoju dobu si ma ničím nezískal, charakter a príbeh hlavnej hrdinky sa mi zdal príšerne nezaujímavý. Všetko to, čo mal režisér ukázať je ženskosť, láska a dobrotu, ale všetko toto podal veľmi osobitou formou, ktorá mi je na míle vzdialená. Jedinú vec, čo dokážem oceniť je zrelý výkon Cecilie Roth a ako tak "napínavý" záver, ktorý som už od prvých minútiek filmu nesmierne čakala. ()
(106/2015) / V jadre bizarná story, podaná tak Almodóvarsky "civilne" ako sa len dalo s neskutočnými emóciami a krásnym filmovým umením, ktoré ohromuje každú jednu minútu. Bravó! (9/10) ()
Těhotná jeptiška s AIDS, lesbická herečka, transsexuální prostitutka... Almodóvar rozumí ženám a má nezaměnitelný styl. Díky bohu za tenhle film, protože přesně ukazuje, že i přes nepřízeň osudu, beznadějnost situace se dá žít. I když je čas přesně vyměřen. ()
Zatím nejlepší film, co jsem viděl od Almodóvara... Moc pěkný kousek... ()
Opravdu silný příběh matky a syna,kde syn náhle umírá velmi mlád a matka se vydává zpět po svých stopách.Almodóvar režíruje s gustem a všechny postavy jsou ve filmu výborně napsané,zahrané a režisér jim opravdu rozumí,ať jde o ženu,muže či transvestitu.Nabízí se tu zajímavý mix postav(ostatně jako v každém filmu Almodóvara) a ten mix a příběh je opravdu radost sledovat.Je dojemný,silný,patřičně dramatický i samozřejmě Almodóvarsky podivný.A ta podivnost není tentokrát vnucovaná,ale je součástí děje a vyprávěna s citem,jemností a nadhledem.Jeden z mých nejoblíbenějších filmů Almodóvara,který občas a velmi mistrovsky brousí až na hranici citového vydírání.Film je také moc příjemně a krásně snímán a vyprávění je tu nedílná součást příběhu.Dávám jasných 100% a tahle sonda do ženské duše je opravdu bravurní. ()
"Večer mi matka ukázala fotku,půlka chyběla. Nic jsem neřekl,ale i mému životu chybí stejný kus." ........Kdybych měla tento film charakterizovat jednou jedinou větou,tak bude znít: Není větší bolest v životě ženy - matky než ta, když přežije své dítě. ()
Simplemente excelente. Príbeh ženy, ktorá po smrti syna hľadá jeho otca a stretá veľké množstvo neurotických žien, o ktoré sa stará ako matka, je jednoducho úžasný. Výkon Cecilie Roth ako Manuely je (ne)uveriteľne precítený a prežitý, doslova zakúsime všetky jej emocionálne stavy. Penélope Cruz, nešťastná mníška Rosa, si vie udržať optimizmus a sladkosť i uprostred absolútneho zúfalstva. Marisa Paderes odvádza prvotriedny výkon ako starnúca divadelná hviezda Huma, ktorej láska k nemilosrdnej kolegyni Nine (Candela Peña) motivuje všetko konanie. Antonia San Juan nám znova dáva súkromné hodiny sebadôvery a útechy v roli transexuála La Agrado a Manuelyn syn Estéban (Eloy Azorín) vystihuje snílka v každom z nás. Pokiaľ ide o vizuálnu stránku - prepracovaná ako v každom Pedrovom filme - dominujú hlavne otiene červenej a modrej evokujúce tóny smútku, hnevu, vášne a úzkosti. Na konci fimu si v celej komplexnosti uvedomíme význam odkazov na klasické diela ako „All about Eve“, čo je rámcom pre „divadelnú“ zápletku a „A Streetcar Named Desire“ uvádzajúce existenciálne východisko pre väčšinu týchto postáv. Avšak je veľmi veľa ciest ako to uchopiť. Koniec koncov je to plné lásky, nenávisti, straty, materstva a priateľstva... ()
Reklama