Režie:
Vladimír SlavínskýKamera:
Jan RothHudba:
Josef StelibskýHrají:
Věra Ferbasová, Běla Tringlerová, Ella Nollová, Theodor Pištěk, Antonie Nedošinská, Stanislav Strnad, Aša Vašátková, Karel Veverka, Alois Peterka, Lída Jírů (více)Obsahy(1)
Anči Bártovou zaměstnanou v exportní firmě propustí. Při cestě na venkov,kde má být vychovatelkou dětí v továrníkově rodině se seznámí se zpěvačkou Lu de Mila z Paříže. Ta jede k rodičům svého mrtvého muže, aby je utěšila. Lu rodiče nezná, a žít na venkově se jí moc nechce. A tak chce Anči poslat místo sebe. Když Anči nesouhlasí zamění doklady a zmizí. Různé nepředvídané okolnosti vždy Anči zabrání říci rodičům pravdu. A tak zůstává, až do doby kdy se objeví Mirek, jenž leteckou havárii přežil jako zázrakem. Mirek ji nejprve pokládá za podvodnici. Anči mu ale všechno vysvětlí a on se do ní zamiluje natolik, že Lu žádá o rozvod. Když se od ní doví, že jejich sňatek je neplatný, neboť její první manžel též žije, Mirko s Anči odjíždějí do Paříže, kde se chtějí vzít... (oficiální text distributora)
(více)Recenze (15)
Tradiční situační komedie těžící z poněkud obnošené záměny identit a velkého komediálního talentu Věry Ferbasové, která svým bezprostředním projevem zachránila už mnohý film režiséra Slavínského. Naivní je to tak akorát, leccos vyvažuje osvědčená manželská dvojice Nedošinské a Pištěka, jejichž společná filmová partnerství, založená na ironických přestřelkách a drobném popichování, patří už k neodmyslitelné výbavě prvorepublikových veseloher. ()
Naprosto neznámá záležitost, která ovšem nijak zvlášť (možná až na malý pohled do Indie v Barrandovských ateliérech) nevyniká vedle svých početných filmových dvojčat. Klasické, trošku umělé dialogy, lehce zmatený střih a chvílemi až přehnaně jednoduchý vývoj děje, který je, jako vždy, zamotaný jako elektrický vánoční řetěz. Ovšem stylový humor, nejen klasicky skvělé Věry Ferbasové, jede naplno a film tímto dělá v pohodě sledovatelným i pro mladého a československým filmem nadšeného diváka. A samozřejmě nesmí chybět morálně silný a upřímný happyend. ()
filmová symbióza Vladimíra Slavínského a Věry Ferbasovej - komičky par excellence, ktorá spolu s osvedčenou dvojicou Nedošinská a Pištěk dala tomuto filmu neskutočný esprit...len za jej výrok: "protiva - oči má jak cikán, že jde s něho jedna hrůza" by dnes na Slovensku dostala podľa § 423 - Hanobenie národa, rasy a presvedčenia 1 - 3 roky nepodmienečne :-D ()
Film čtyř herců! Jak jsem nikdy neměl moc rád Ferbasku a Strnada (tady úplně poprvé - no dobře, jakoby ho do té doby neznal), tak tady mi vůbec nevadili a dokonce jsem si je oblíbil. Pohotové odpovědi a frky Ferbasky neměly chybu:-) Líbilo se mi ale i jejich postupné poznávání a sbližování. Zajímavý scénář a téměř až do konce pěkně zamotaný děj. Vdovička spadlá z nebe je vskutku roztomilý a rozkošný kousek, nabitý optimismem, stylovým humorem, velmi vtipnými a někdy až peprnými dialogy a scénami. Lehce ironizující a erotický tón nebyl rovněž vůbec na škodu. Na obrátkách snímek nabírá někdy v poslední čtvrtině, resp. po příjezdu Mirkovi stále ofic. manželky (ve filmu Aša Vašátková), to se dějou věci. ()
POZOR, VĚDOMÝ SPOILER!! Komentář je podrobnější rozbor, který částečně vyzrazuje děj. Další čtení na vlastní nebezpečí!! Příběh je postavený na jednoduché a otřepané zápletce, která je u prvorepublikových filmů běžná - totiž záměně osob a ztrátě paměti, aby toho nebylo málo, je to dokonce u dvou ústředních postav. Jistá naivita a přímočarost (včetně očekávaného rozuzlení) se nese celou komedií. Příběh má několik nelogických míst, které nejsou (záměrně?) objasněny. Nedovídáme se, proč měl u sebe pilot osobní medailonek Mirka kvůli kterému došlo k záměně. Scéna ve vlaku s předáním pasů, kdy dochází k záměně, působí víc komicky než věrohodně. Není jasné, proč Anči nakonec na záměnu přistoupí, když jí jednoznačně odmítá. Ale ponechám stranou věrohodnost a budu ve více věnovat filmu samotnému. Filmová hudba je použita jen sporadicky jako podkres jednotlivých scén. Kamera zabírá výhradně polocelek a či polodetail, detail se objevuje vzácně - vlastně jen v případech kreslených obrázků či titulků. Textové detaily jsou vždy dvojjazyčné česko-německé, včetně telegramu. Záběry jsou většinou dlouhé, prostřihy jsou logické bez flasbacků. Úsměvná je studiová iluze Indie i nabývání paměti před kamerou v jediném záběru. Duo Pištěk Nedošínská si zahráli hašteřící manžele už několikrát, tentokrát nebyly dialogy tak nápadité jako v jiných kusech. Postava Věry Ferbasové Anči Bártová není z počátku vyloženě komediální, to se změní až příchodem jejího fiktvního chotě. Film není vyložený zabřichopopadák, ale působí ve své naivitě úsměvně a pohodově. Myslím si, že plně odpovídá vkusu prvorebublikového publika, což podpovídá tehdejší návštěvnosti kin, výzraznější přesah pro současnost nevnímám. Osobně jsem vděčná za reálie v zadní projekci přijízdě autem, můžeme pozorovat roubenky, dřevěné sloupy elektrického vedení, starou benzínovou pumpu CAROIL TORPEDO, bílé patníky podél cest. Kdo je na pochybách, jak se tehdy přenášely rychlé zprávy, když neexistoval internet, může být klidný - tisk spolehlivě plnil funkci veřejné drbny. Myslí si, že hlavní zápletka mohla být vyuýžita mnohem efektněji, kdy u obou maželů skutečně došlo u ztráty paměti a oba si mysleli, že jsou skutečnými manželi. Vladimír Slavínský natočil v roce 1937 celkem čtyři celovečerní filmy, tři komedie a jedno drama, ve všech hrála hlavní roli Věra Ferbasová. Když uvážíme, že jedna premiéra proběhla začátkem srpna, druhá koncem září, další skoro o měsíc později v říjnu a poslední v druhé polovině prosince 1937, zhruba začínáme tušit, kolik prostoru na filmování bylo. Ve srovnání s dneškem obdivuhodné. Drobné postřehy na okraj: Zadní projekce za jednoucím autem má střih, zatímco přední scéna pokračuje pynule. Anči vystupuje z téhož vagonu, ze kterého později vystupuje i Mirko. () (méně) (více)
Zajímavosti (1)
- Filmovanie snímky prebiehalo na zámku Vinoř v Prahe a v obci Jevany. (dyfur)
Reklama