Režie:
Ladislav SmoljakHrají:
Jaroslav Weigel, Jan Kašpar, Ladislav Smoljak, Pavel Vondruška, Genadij Rumlena, Robert BártaObsahy(1)
Příčinu silné obliby blanické pověsti v Čechách vidí Cimrman hlavně v zeměpisné poloze naší vlasti. Shodně s Palackým byl si vědom toho, že " jsme tu v Evropě jako zrnko mezi dvěma mlýnskými kameny. Ze západu na nás naléhá imperialismus germánský a z východu nás drtí rozpínavost kolosu velkoruského. Není divu, že takto tísněný malý národ hledá sobě ochrany nadpřirozené, a i zázračné, neboť jedině zázrakem lze tu přežít." (oficiální text distributora)
(více)Recenze (199)
Historie mi v mnoha ohledech připadá fascinující. Možná i proto považuji tuto "historickou" hru Járy Cimrmana za absolutní vrchol tvorby pánů Smoljaka a Svěráka. Výborný krátký seminář diskutující roli Cimrmana na poli historického výzkumu a aplikace jeho poznatků do současnosti se točí především kolem blanické pověsti a zapamatovatelnosti historických dat. Jak se blížil kulatý rok 1900, byl Cimrman nervóznější a nervóznější. Cítil, že v tomto zapamatovatelném roce by se mělo odehrát co nejvíce světodějných událostí a významné muže své doby k tomu tlačil. Ne všude uspěl. Například jeho dopis Františku Josefu I., aby v roce 1900 buď odstoupil nebo zemřel, přijal panovník s vyslovenou nevraživostí. Následující hra o horké hlavě Veverky z Bitýšky, o správním rytíři s renesančním jménem Smil Flek z Nohavic, o politické mrtvole Hynkovi z Michle a o vojenském nejvyšším veliteli sv. Václavovi, který je zcela mimo jakékoliv dění, představuje to nejlepší z cimrmanovského intelektuálního humoru. Až se mě budou žáci ptát: "Pane učiteli, jsou tam, vyjedou někdy?" Co jim mám o tom Blaníku říct? - Řekni, děti, je to noclehárna! ()
Seminář (nejen) o tom, že všechna důležitá (historická) data mají jednu společnou vlastnost a to sice nezapamatovatelnost. Stejně jako fakt, že kolikrát větší škodu zanechá (napáchá) následný odborný výklad dějinné události, než samotná událost sama. V neposlední řadě, že i (leto)počet hraje (velmi) důležitou roli :-) Co se týče hry samotné, stejně jako v případě semináře, bez výraznějších námitek. Pouze s (osobní) poznámkou na závěr. Až budoucnost resp. přítomnost skutečně ukázala prozřetelnost (svatého) Václava, tedy, že se r. 1620 neunáhlil a své vojsko správně „do zbraně“ nepovolal. Bylo by to zbytečné mrhání. Spoléhal resp. tušil (na) amnestii? Nikdy není tak zle, aby nemohlo být ještě hůř a odcházet (zbytečně) od (dobře) rozehrané partie kuželek není lehké, vím, ale nenastal právě teď (nejvyšší) čas, (svatý) Václave, podívat se (narcistickému kleptomanovi) Václavovi na zoubek? Proč mám však takové neodbytné tušení, že v případě varování (pražského) Hradu svým kabinetem (v čele s věrným pobočníkem, levobočkem Láďou), že se v okolí Vlašimi (Blaníku) podezřele (významně) nadzvedává podloží a mezi lidem kolují zaručené zprávy, že se (SVATÝ) Václav chystá na euroskeptika Václava „and his boys“ vyslat svou nebojácnou družinu, dostalo by se jim následně odpověďi „pánové, to není možné (proveditelné), tj. nikoho na sebe neposílám, musel bych o tom přeci vědět“. Jedná se pouze o novinářskou kachnu, tj. zvýšený výskyt krtků a tudíž to spraví pár kg pesticidů, což v kombinaci s (ohlášeným) velkým úhrnem srážek, zapůsobí blahodárně a (nejpozději) na podzim budu opět „v kurzu“ (minimálně u houbařů), až budou zakopávat o půlmetrové Václavky. Osobně bych si nebyl tak jistý, pořád existuje varianta, že si (rádi) kopnou. Jeden z mých nejoblíbenějších Cimrmanů – 92% p.s. za takovýto vytříbený (šermířský) souboj (Smoljak-Weigel), stejně jako scény mučení (viz samotná hra) by se nemusel stydět ani vizionář R. Scott. ()
Po stránce dramatické asi nejlepší "hra" DIvadla Járy Cimrmana, která je sice hodně konverzační a statická, ale o to více skvělých myšlenek a vtípků, které se v řeči schovají, obsahuje. Smoljakovi apokryfní žánr svědčí (viz. Malý říjen v Divadle Na Zábradlí), leč otázkou zůstává, zda tahle hra byla nevhodnější právě pro Cimrmany... ()
Blaník je vlastně taková skvělá satira. Vtip samozřejmě nemusíme hledat, ten na nás vyoukne sám. Tak chytré a prosté vysvětlení, proč nám Blaničtí nikdy nepřijeli na pomoc, je ovšem naprosto unikátní. Takže, ať už jde o úryvek z loutkového divadla, nebo kritizujícího husitu v podání Smoljaka, naprosto skvělé divadelní představení. A kdo se do hry obouvá jak do kecek, dostane do hlavy pět pecek. ()
Jak asi tak můžou vypadat potíže v blanické kanceláři, ve které se přehodnocují varianty jestli do boje vyjet anebo ne? Zvlášť pokud se starej Václavák řídí podle hesla: "Nikdy nebylo tak hrozně, aby nemohlo být ještě hůř." Navíc naprosto dokonalé loutkové divadlo a rozřešení kdo vlastně může za tu prokletou severojižní magistrálu! Seminář i hra zcela perfektní. ()
Galerie (6)
Zajímavosti (8)
- Červen 1989 - Ladislav Smoljak a Zdeněk Svěrák čtou členům souboru text nové hry Blaník, kolegové nevěří, že to schvalovací komise „pustí“, tuto otázku nakonec nemusí díky sametové revoluci řešit. (POMO)
- Na počátku 90. let krátce hrával postavu Smila i Andrej Krob, který dříve ze souboru kvůli svému kádrovému profilu odešel. V roce 1993 však zase divadlo z časových důvodu opustil. (mnaucz)
- V době natáčení toho přestavení se točil film Kolja (1996). Proto má Pavel Vondruška upravené vlasy, kvůli jeho roli dirigenta ve filmu Kolja. (mnaucz)
Reklama