Režie:
John BoormanScénář:
John BoormanKamera:
Seamus DeasyHudba:
Richie BuckleyHrají:
Brendan Gleeson, Adrian Dunbar, Sean McGinley, Maria Doyle Kennedy, Angeline Ball, Jon Voight, Eanna MacLiam, Tom Murphy, Vinny Murphy, David Wilmot (více)Obsahy(1)
Měl inteligenci, vtip a charisma, díky nimž by byl mohl vyniknout v jakékoli oblasti lidského konání. Mohl se stát úspěšným politikem, byznysmenem, učitelem, knězem... Osud jej však už v útlém mládí postavil na zločineckou dráhu. A on vynikl i na ní. Jmenoval se Martin Cahill a byl nejobávanějším a nejobdivovanějším irským gangsterem dvacátého století. Kradl od dětství - to ostatně v prostředí, v němž žil, bylo stejně samozřejmé, jako dýchání. V dospělosti si pak se svými kumpány troufal na kousky, na jakých si lámali zuby i ostří hoši z IRA a které přiváděly policii, neschopnou mu cokoli dokázat, k zoufalství... (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (35)
A tady to opět máme, dámy a pánové, po pravé straně k nám přichází další neobvyklá neunifikovaná postava, člověk takzvaně jedinečný, chytrý a s charismatem až na půdu, o němž se natočil film nepříliš dlouho po jeho smrti. Muž, který dokázal tahat za nos všechny úřady i policii a nikdy si na něj nepřišli a ještě k tomu dostával i přídavky na rodinu a sociální podporu, muž, který v tom uměl chodit a dokud žil, tak v tom chodil. Jako film je to neskonale zábavné drama se špetkou těch kriminálních zápletek. No jako skutečnost to asi až tak zábavné nebylo. Hlavní hrdina je totiž všeho schopný zloděj, který se neštítí vykrást vám ledničku, zatímco krájíte mrkev na lince a nebo ukrást vibrátor z nočního stolku když spíte po večerní akcičce půl metru od něj. Za svou dvacetiletou zločineckou kariéru ukradl nějakých 60 milionů dollarů, žil ve společné domácnosti s manželkou a její sestrou, s nimiž oběma měl několik dětí a byl vůbec zajímavou rozpornou osobností. A i jedenáct let po jeho smrti (+1994) se nacházejí všemožná díla, která ukradl. Například zde je videozpráva o tom, jak dělníci při přestavbě jeho domu za milion liber objevili zlato a cennosti z nějakýho jím vykradenýho kostela, nebo v roce 2002 zase našli jím ukradené Rubensovy plátna kdesi v Dublinu. V této roli doslova září Irský Depardieu (tak mu doma říkají) Brendan Gleeson, který na sebe sice upozornil už ve Statečném srdci jako mohutný Hamish, přesto si tuto jeho skvělou postavu s ním příliš lidí nespojuje. Jak se píše v obsahu, Martin Cahill mohl být kýmkoliv, ale já bych k tomu doplnil: Martin Cahill byl sám sebou. A Brendan Gleeson byl Martinem Cahillem. ()
Ale jo, mně se to líbilo. Začátek byl sice trochu vleklejší, opravdu ta stopáž mohla být kratší, ale i tak jsem byla poměrně rychle vtažena do neklidného Hollyfieldu s Martinem Cahillem o kterém jsem pochopitelně neměla ani ponětí, že existoval a byl tak známý gangster. Jsem přesvědčená, že velký vliv na to měla o dokonale zahraná role Generála v podání Brendana Gleesona, kterého moc neznám a nebo jen z malých epizodních roliček. Občasný nadhled a úsměvná forma podání tomu vůbec neuškodilo i když ve své době to asi moc k smíchu nebylo a já s tou čtyřkou ani na chvíli neváhám. Zajímavý to člověk v irských dějinách a určitě to stojí za zhlédnutí. ()
Kterak člověk už jako malej šmejd dospěje a velkým šmejdem se stane, aneb hnízdo bílých cikánů, kteří nikdy dělat nebudou, ale na lumpárny jim ruce a mozek šrotují. Někdy skutečně úsměvně využívají hlouposti a nedbalosti jiných, viz krádež drahých, nechráněných obrazů, kdy po letmém okouknutí policie opět v klidu odjede, to mi opravdu dostalo. Dost dobrý je milostný trojúhelník, ať to zůstane v rodině.Policie je zde vykreslena jako sbor blbců v uniformách, viz dojde benzín, jedeme pětset kilometrů a policejní posádka nikomu podezřelé nepředá a netuší, že bude nádrž na suchu, ale třeba to tak bylo. No, zkrátka, dobře zahrané, dobře zrežírované a pro ten humorný nadhled dávám čtvrtou hvězdu, ale jinak, děkuji ti Nejvyšší tam nahoře, že přesto, že jsi naše geny vrazil do Čech a ne někam na jih kam bych chtěla, jsem schopná ti to odpustit, protože vrazit nás na tenhle divný ostrov, tak fakt nevím... ()
Hodně netradiční film. Škoda, že už od začátku člověk ví, jak tenhle podivnej životní příběh skončí... No, jak jinak :o). Herecký obsazení hodně na úrovni. Ale celkově sem to spíš jako vážnej film bral jako komedii, i když se to natočilo podle pravdy. Všechny ty nápady hlavního hrdiny jak vyjebat s policajtama sou fakt na úrovni. Asi nejvíc jak ho sledovali, tak poručil svejm kumpánům, aby od něj z baráku odešli s kuklama a benga pak nevěděli koho sledovat :o). Nebo jeli tak daleko autem, dokud jim nedošel benoš, ten si pak dolili z kanistru a benga kanistr neměli :o). Ale jako docela slušná podívaná... ()
Abych si film víc užil, kdybychi o Irsku věděl mnohem víc, než vím. Spousta vtipů a situací odvisí zcela od znalosti sociální a politické situace a tak hluboko do toho zas nevidím. Nicméně z toho co jsem pochytil a pochopil vylezl docela slušný film o chlapíkovi, který dost policajtů tahal za nos, irský Jánošík, který ovšem taky jako Jánošík skončil. A tam je ten zakopaný pes, jelikož vůbec nevím, proč bych s ním měl sympatizovat, takže mi jeho příběh zůstal zcela volný. Jak říkám, nedostatek informací. 60% ()
Zajímavosti (3)
- Film se natáčel v irském Dublinu. (rafix)
- V kinech byl film uveden černobíle, na americké kabelové televizi už byl vysílán barevně. (rafix)
- Skutečným Martinem Cahillem byl vykraden i dům režiséra Johna Boormana. Cahill si z domu odnesl mimo jiné zarámovanou zlatou desku. Režisér celou událost zařadil do filmu. (skudiblik)
Reklama