Kamera:
Larkin SeipleHudba:
Son LuxHrají:
Michelle Yeoh, Ke Huy Quan, Stephanie Hsu, James Hong, Jamie Lee Curtis, Tallie Medel, Jenny Slate, Harry Shum Jr., Sunita Mani, Aaron Lazar, Andy Le (více)Obsahy(2)
Žena středního věku se nudí se svým manželem, začíná nesnášet svého otce a moc si nerozumí s dcerou, která pro změnu začíná nesnášet jí samotnou. Její prádelna spěje ke krachu a úřednice z finančního úřadu ji daňové přiznání hodila na hlavu. Zrovna sedí a trpí na finančáku, když se objeví manžel z jiné dimenze a ukáže jí, že má stovky životů a ne úplně každý stojí takhle za prd. Vedle sebe totiž existuje celá řada paralelních vesmírů a všem najednou teď hrozí smrtelné nebezpečí. Hlavní hrdinku tak čeká ještě větší hrůza, než jsou daně, protože právě a jenom ona může ultimátní zlo zastavit. Má totiž schopnost prostupovat souběžnými vesmíry, nasávat v nich schopnosti a dovednosti svých paralelních já a ty pak pro záchranu všech světů použít. V některém je filmovou hvězdou, jinde kuchařkou, přebornicí kung-fu, někde mají místo prstů jakési párky, někde si úřednici z finančáku vzala za ženu a jinde je zase pouhým kamenem. Na všechna svá já se může napojit a v jeden čas žít nespočet různých životů. (Bontonfilm)
(více)Videa (2)
Recenze (737)
I v angličtině s přízvukem, mísící se s replikami v čínštině, v japonském kině pouze s japonskými titulky, to byla jízda! :) Přiznám se, že obzvlášť ty části v čínštině, kdy jsem byla odkázaná jen na ty japonské titulky (v japonštině jsem sice zběhlá, ale v jejím čtení jsem přece jenom pomalejší a některé znaky neznám) byly docela oříšek a pár významů mi kvůli tomu uniklo. Přesto mi v globálu nic nechybělo a byla to nevídaná podívaná, která maximálně poutala mou pozornost, takže dvě a čtvrt hodiny stopáže utekly jako nic. Film má zajímavé paralely s někdejším prvním Matrixem – a tím nemyslím pouze konkrétní podobné prvky (kombinace různých realit/vesmírů, okamžité osvojování si nových schopností…), ale především obecný přístup k tvorbě filmu, který z toho byl cítit. Stejně jako Matrix se totiž nebojí přijít s něčím zcela novým, nestandardním a porušovat jakési zažité zákonitosti filmové tvorby. Například scéna s kameny, která celou dobu probíhá v tichu, čímž umocňuje atmosféru této vzdálené reality, je v tomto ohledu geniální. Přes přirovnání k Matrixu jde však o zcela svébytný, „nový“ film. Na první pohled by měl člověk tendenci vnímat pouze jeho šílenou a zdánlivě chaotickou formu, která nemusí vyhovovat každému (což bude bohužel ten důvod, proč má film rozporuplná hodnocení), ale Všechno, všude, najednou toho ukrývá více a forma není jen samoúčelnou fasádou. Všechny ty bláznivé, nápadité, místy velmi vtipné události a vizuální prvky filmu mají svůj význam a zpětně vidím, jak je film ve skutečnosti promyšlený. Podoba filmu jde totiž ruku v ruce s ústřední myšlenkou, která je vlastně oproti komplikované formě velmi jednoduchá. A v jednoduchosti sdělení je ta krása – v jádru jde o film o důležitosti lásky a laskavosti vůči ostatním. Někdo by mohl říct, že je to skoro až triviální, ale já jsem vždycky všemi deseti pro šíření takové myšlenky. Obzvlášť právě ve zcela nové a neotřelé formě, která podpoří nový úhel vnímání. A tato naprosto bláznivá smršť různorodosti a téměř „nahodilých“ nápadů je přesně to, co nejlépe podporuje onu myšlenku pochopení a přijetí druhých, ať už jsou jakkoli zvláštní či „jiní“. Už teď se těším, až film uvidím znovu, tentokrát s českými titulky, a zároveň jsem vděčná, že japonská kina film se značným zpožděním promítala, protože vidět to na velkém plátně je přece jen jiný zážitek. Taky jsem samozřejmě ráda, že přes rozporuplné recenze měla americká Akademie filmového umění a věd naopak zcela jasno v tom, že tento filmový počin si své oscarové nominace zaslouží naplnit. (Viděno 19.3.2023 v kině Aeon Cinema, Okayama, Japonsko.) ~(4,6★)~ ()
* za pasáž se šutry, která měla trvat půl hodiny a být bez dialogů, prostě jeden záběr takhle na konec celýho filmu a byl by to aspoň solidní trollfilm, takhle totální galimatyáš, v jistým smyslu ještě nihilističtější než celý MCU, s rádoby dojímacím, rasově stereotypizujícím rodinným dramatem pohřbeným pod nekonečnou salvou kreativních výronů, fujtajxl. ()
„VŽDY JE NĚCO, CO MŮŽETE MILOVAT. DOKONCE I VE STUPIDNÍM VESMÍRU, KDE MÁME MÍSTO RUKOU PÁRKY, VŠE ZVLÁDNEME NOHAMA…“ Nejdřív to nedává žádnej smysl, ale je v tom kung-fu. Zajímavá fantasmagorie, ze který se ovšem… později … vyklube zajímavě propracovaný rodinný drama. A přitom ty šílenosti převažujou a často vyústěj v neuvěřitelnou a absurdní píčovinu. Ovšem nemůžu říct, že mě to nebaví. Prostě chvíli píčovina, chvíli vážný, chvíli pičovina, chvíli… rovná se rodinný drama, jaký svět neviděl! P.S.: a rozumím i tomu odpadu! /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Žiju pro svý nejhorší já. 2.) Do jinýho světa mě dostane jedině anální kolík. /// Thx za titule „Parzival“. PŘÍBĚH **** HUMOR ** AKCE ** NAPĚTÍ * ()
Na první pokus mě to hlavně v druhé polovině dost míjelo. Originalita neznamená automaticky divácký zážitek, hlavně když je to vypravěčsky ubíjející svou nekonečnou repetitivností. V devadesáti minutové podobě a s vytuněným tempem by to byl film roku i pro mě. Takhle je to natahovaný smyslový overkill. ()
Buď prostě kámen. Nebo raději ne? Tenhle bagel mě celkem vcucnul. Mýval si mě omotal kolem prstů. Párky bych z toho všeho ale vynechal. Emotivní exkurze do mnohovesmíru postavy, která v jednom universu selhala snad úplně ve všem, aby v těch ostatních mohla využít svůj plný potenciál. Působivý chaos. ()
Galerie (26)
Zajímavosti (58)
- Filmové plakáty byly vytvořeny pro alternativní vesmír: „Amour et Saucisses“ ve stylu francouzského romantického filmu, „Pinky of Fury“ jako japonský film o bojových uměních, „Rocks“ jako dokumentární film, „Fractured Personas“ jako čínská romance a „Raccacoonie“ jako disneyovka. (KGBelik)
- Režiséři Dan Kwan a Daniel Scheinert zkoumali koncept multivesmíru již v roce 2010 a scénář začali psát v roce 2016. (HanzoBureshi)
- Na začátku filmu je v bytě Wangových vidět kalendář s velkým číslem „24“ – není to sice totožné písmo jako logo společnosti „A24“, ale je velmi podobné. (KGBelik)
Reklama