Režie:
Rainer Werner FassbinderScénář:
Rainer Werner FassbinderKamera:
Michael BallhausHudba:
Peer RabenHrají:
Anna Karina, Brigitte Mira, Ulli Lommel, Volker Spengler, Macha Méril, Margit Carstensen, Andrea Schober, Erik Schumann, Armin Meier, Alexander AllersonObsahy(1)
Děj se odehrává během dlouhého víkendu na samotě franckého zámku. Ten je ve společném vlastnictví a jeho majitelé se zde překvapivě sejdou: manželé Ariane a Gerhard Christovi a jejich milenecké protějšky Irene a Kolbe. Všichni čtyři se totiž pod hlavičkou obchodní cesty údajně odebrali do nejrůznějších koutů světa, a místo toho dorazí sem. Zámek udržuje intrikánská domovnice Kastová a její syn Gabriel. Na zámek rovněž nečekaně dorazí pohybově postižená dcera Ariany a Gerharda Angela se svou němou vychovatelkou Traunitzovou. Sestava lidí je dílem absurdní náhody a atmosféra je pochopitelně výbušná, plná nenávisti, nedůvěry, žárlivosti, závisti a sadismu. Dcera ze zhrzené lásky a uražené ješitnosti žene situaci na ostří nože a přinutí zúčastněné zahrát si na pravdu neboli čínskou ruletu. Potlačené afekty a léty nastřádaná nespokojenost vyvřou na povrch a dojde i na střelbu. (Letní filmová škola)
(více)Recenze (18)
Ironický, jízlivý, a ve své důslednosti opět vznešený a do lidí a všech jejich "poklesků" zamilovaný film. ** Už název je čirý výsměch, protože ruleta by dala šanci někomu či něčemu uniknout - tady spíš než ruleta je to střelnice, kde všichni jsou cílem i odměnou, anebo hon v zrcadlovém sále, kde všichni lovci jsou lišky, krásné a chytré a milující oheň. S jiskrami ironie v královském kožichu běží ebonitovým lesem společnosti, zapalují, hoří a něžně po sobě ňafají. ** Expozice udržuje zdání klišé, čitelné aristokratické morálky, ale je krátká, protože film je prostořeký a těší se na tanečky. Postoje, přetvářky a intriky jsou jen začátek, pouhý vklad do hry. Následuje smích, smějí se postavy, zálibně se po sobě dívají, a s nimi, nikoli jim, směje se film. ** Každý "poklesek" proti morálce, bontonu či etice, každé porušení tabu, přistižení, je tu odměněno, obdivnou metaforou, úsměvem, přímočarou kamerou, vyznáním lásky. Manželky manželově milence, manžela ženě, milence manželky manželově milence. ** A dcera, "stvůra", která je zdánlivě všechny nutí hrát hru na odhalování zkažené morálky, dcera štváčka, která chce přistihovat, je ve skutečnosti jejich vlastním nejkrásnějším stvořením, je to miláček, ďábelská Angela, a je jisté, že se jim podařila a že za vášně, které dokáže vyvolat, jsou na ni pyšní a uznání jí dávají najevo o to nemilosrdnější, drsnější hrou. ** Převratná struktura, kotrmelce a kotrmelce, rozpustilost, láska k lidem v kráse jejich nejnemorálnější lidskosti, která přitom dál dovede být elegantní, střídmá, sebevědomá a vznešená. ()
(LFŠ 2010) ČÍNSKÁ RULETA je datována rokem 1976, tj. ještě spadá do Fassbinderova druhého režijního období (1972-1976), které se vyznačuje inspirací sirkovskými melodramaty, jež jsou charakteristická jasnou typizací postav a přebujelým stylem způsobujícím odstup, aniž by se užívalo očividných brechtovských zcizovacích prvků ala promluvy do kamery apod. Zatímco u Douglase Sirka distanc způsobovaly přepísklé technicolorové barvy a okatě na odiv stavěné emoce, u Fassbindera je stejného efektu dosahováno mrtvolně nalíčenými postavami, které příliš neprojevují emoce a ve vyprávění se pohybují jako figurky na šachovnici. Jestli se zrovna neorientuje v nedávné historii německého národa, ke které se ČÍNSKÁ RULETA zjevně vyjadřuje, můžete film vnímat jako precizní studii moci a jejího zneužití, manipulaci a zlu. Za to je zodpovědná buržoazní společnost, která se není schopná vymanit ze svého prostředí a způsobu života, o čemž svědčí významotvorný styl, založený na interiérovosti, důsledné práci s odrazovými plochami a pohybující se kamerou, značící duševní pochody a vztahy mezi postavami. Samotná hra, nejsilnější pasáž snímku, je završena otevřeným závěrem, který vybízí k četným interpretacím, jež se alespoň napoprvé ztrácí pod perfekcionistickým stylem a snahou o pochopení jejího systému. ()
Čínská ruleta je společenská hra při které si lidé kladou nepříjemné otázky. Tuto hru si zahraje i společnost, která se sejde na jakémsi venkovském statku - manželé Christovi, jejich milenka a milenec, správkyně statku paní Kastová a její podivínský syn Gabriel. Tyto lidi sem nezavála náhoda, ale postižená holčička, dcerka Christových Angela, aby se prolhaným dospělým pomstila. Rozehraje se tak absurdní drama plné vzájemných vášní a nenávistí, které se pozvolna blíží k tragickému finále. Čínská ruleta je jedním z méně známých, ale přesto vrcholných Fassbinderových filmů, který by neměl ujít žádnému jeho fanouškovi. ()
Čtyři nestabilní přelétavé dvojice se sejdou v jednom prostoru (byly do něj vmanévrovány Angelou). Angela je chromá dospívající dívka, trpící nedostatkem lásky a oplývající jasnou a logickou nenávistí. Čtyři dvojice přeskupí do dvou čtveřic, které pod jejím vedením hrají hru, ve filmu označenou jako Čínská ruleta. Jejím účelem je eskalovat vzájemné vztahy a ten nejintenzivnější (mezi ní a matkou) přivést na ostří nože. Stylizované režijní pojetí připomíná loutkovou hru o Kašpárkovi, který je mazaný, vzdělaný, dospělý, logický a mstivý - tak jako Angela ()
"Jste ochotni, když vstupujete do manželství, řídit se věrností a milovat se, dokud vás smrt nerozdělí?" Celkem poklidný začátek pozvedá v závěru samotná hra, která je dechberoucí. Po zamlžené závěrečné scéně si myslím, že pro plné docenění tohoto Fassbinderova díla ho musím vidět víckrát, napoprvé mám z něho dost rozporuplné dojmy. ()
Galerie (41)
Photo © Filmverlag der Autoren
![Čínská ruleta - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/159/697/159697405_d1a9a3.jpg)
Zajímavosti (1)
- Fassbinder a jeho tým točili film i na základě vlastní zkušenosti během dovolené v Řecku, kde si čínskou ruletu zahráli, a pak si vše ještě před nástupem na plac nacvičovali, protože natáčeli v odloučení, bydleli v jednom domě a byli všichni pořád spolu. Neustále promýšleli choreografii pohybů kamery a postavení herců, aby vše vyjadřovalo momentální stupeň nenávisti postav vůči sobě. [LFŠ 2010] (Krouťák)
Reklama