Obsahy(2)
Penélope Cruz se představí jako slavná a excentrická režisérka, která dostala za úkol natočit ten zaručeně nejlepší film všech dob. Má neomezený rozpočet a velké umělecké ambice, ovšem jejím největším úkolem bude zkrotit své herce v hlavních rolích. Antonio Banderas hraje roli slavné sebestředné filmové hvězdy, zatímco Oscar Martínez ztvární přehnaně uměleckého charakterního herce. Oba jsou už legendami, ale každý je úplně jiný a rozhodně to nejsou kamarádi. Všichni tři spolu vytváří filmovou sestavu snů s velkým talentem a s ještě větším egem. Kdo z nich ale vydrží až do poslední klapky a do premiéry? Pokud si někdo myslel, že filmaři a filmové hvězdy jsou nesnesitelné primadony, komedie Film roku jim dá za pravdu. Penélope Cruz, Antonio Banderas i Oscar Martínez si v ní dělají legraci sami ze sebe, ze svých kolegů i celého filmového světa. (Bontonfilm)
(více)Recenze (129)
Vcelku vydařená satira na herecké a režisérské ega. Vcelku řkám proto, že se mě nelíbil artový nádech který jsem z filmu cítil, ale Pen je pořád charismatická kočka na kterou se kouká jedna báseň. ()
Původní čtyři hvězdy jsem nakonec stáhnul na tři. Satira na filmový průmysl je to hodně solidní, ale bohužel ne po celou délku filmu. Což je její asi největší kámen úrazu. V prvních minutách totiž poznáváte hlavní postavy. Excentrickou režisérku Penélope a herce Antonia a Oscara, který je každý naprosto jiný, ale oba si budou hrát v novém filmu roku bratry. Už od začátku je patrné, že tady to jen tak nedotočí, protože od prvních minut není o absurdní situace nouze. Chvíli jsem nevěřil vlastním očím, pak jsem si na ten druh humoru zvyknul a začal se královsky bavit. Jenže po asi hodině nápady opadly a závěr už jsem spíš čekal. Škoda, satira dobrá, ale chyběla jí troška energie navíc. ()
Tenhle film docela klame tělem. Jde vlastně o artovou variaci na artové filmy a hlavně přístup k tvorbě v podání "do sebe zahleděných intelektuálů, co tvoří filmy jako své životní dílo" (berte to s rezervou). Přesto je to některých momentech opravdu zábavné! Zvrhle zábavné trochu jako Trojúhelník smutku, ale o jiné cílové skupině. Líbí se mi, jak tvůrci vlastně i využívají svého příběhu pro záměrné vytváření paradoxních situací a chtějí nechat vyniknout právě umělce/herce ve filmu. Co tím myslím? Vždyť hlavní mužské role jsou přesně naopak, než bych to já jako divák obsadil. Zcela záměrně tak dochází k tomu, že Antonio Banderas (ve filmu bohém milující auta, ženy, s vysokým mínění o svém herectví, který denně leští svoje ... ceny) hraje toho introvertního bratra, kterého si žádná žena ani nevšimne. Je to až meta přístup. Hlavní trojice je však skvělá (a Penelope navíc krásná), architektura podtrhuje strohost a uměleckost filmu. Bavil jsem se, jen bych to vlastně nepotřeboval vidět znovu a trochu to samo sebe vystavuje na odiv, ale zapomíná na tu skutečnou hloubku. Bude to asi tou epizodičností, kterou na mě film působí. ()
Lahodný bonbónek. ()
„Film?! Chcete režírovat film?“ - „Troubo, jak bych mohl režírovat film. Financovat film. Jako tvůrce, aby se vědělo, že jsem za tím já. Ne ledajaký. Výborný film. S významným režisérem a slavnými herci. Těmi nejlepšími.“ A stařičký milionář snažící se po sobě něco zanechat sežene opravdu ty nejlepší…Duprat a Cohn mě zaujali už Váženým občanem, a to mi pomohlo s očekáváním. Protože pokud je Film roku něčím především, tak satirou. Na filmový průmysl (dělání velkého umění), ale hlavně na režiséry a herce, resp. jejich manýry (tvrdohlavost, ješitnost, rozmazlenost, přecitlivělost, potřeba dramatizovat, snobismus, „hluboké“ promluvy, přetvářka, pomluvy, naschvály, špatný vkus atd.) Ostatně ústřední trojka si film zjevně užívá a baví. Jakože já se upřímně zasmál hned několikrát, těch absurdních, groteskních a trefných scén má mnoho (vyhrálo „líbaní“). A líbil se mi i cynický závěr aneb u dobrého nápadu nezáleží na autorovi. Za mě silné 4*. „Ahoj. Omlouvám se, kdybych měl erekci. Omlouvám se, i kdybych ji neměl. Není to osobní.“ ()
Hrají na divadelních prknech, hrají před kamerou, nehrají náhodou i při běžné konverzaci, při rodinné večeři či při návštěvě aquaparku? Španělé se místy mile a netradičně otírají o přebujelá ega a manýry hereckých hvězd, které jsou často na míle vzdálené od reality běžných lidí. A to prostřednictvím natáčení minimalistického filmu temperamentní režisérkou, která své dvě ovečky nejednou překvapí neortodoxními metodami. Stejně jako oni ji. Na začátku nicméně stojí stárnoucí miliardář, který po sobě hodlá zanechat i něco uměleckého, tudíž se rozhodne produkovat film. Vizionářská režisérka Penélope Cruz se tak bude muset kromě jiného poprat s tím, že má na place hrdého divadelníka ze staré školy a sebestředné hovádko hollywoodského střihu. Výsledek je velmi upovídaný, ale jízlivě se vyjadřuje ke světu showbyznysu a filmu, strefuje se do stereotypů, předkládá vyhrocené emoce, přehnané situace, a hlavně kouzelnou chemii mezi ústředním triem. Banderas skvostný. A co teprve taková Penééélope… ()
Skvělá věc, která mě nadchla a hodně bavila. Ta výchozí situace, kdy se 80 letý superbohatý muž rozhodne financovat film (a most), aby po něm něco zůstalo, mi sice přišla poněkud hloupá a scenáristicky nevěrohodná či jalová, ale jakmile do děje vstoupí Penélope Cruz, začal jsem si to vrchovaně užívat, protože je v roli režisérky Loly absolutně bezchybná, což platí stejně tak o Antoniu Banderasovi v roli mladšího herce Félixe a Oscaru Martínezovi v roli staršího herce Ivána - v podstatě celý film se věnuje jen jim třem a tomu, co se mezi nimi děje a co spolu zažívají během hereckých zkoušek, a další postavy jsou veskrze podružné a jejich význam je jen malý, a já bych nevěřil, že může být tak zábavné sledovat přípravu na natáčení, respektive kolik vzrušujících a komických momentů (a překvapivých zvratů) je možné kolem toho postavit - je to ovšem humor poněkud decentní (či svérázný) a zcela jistě ho nedocení každý (a dovedu si dokonce představit, že spousta lidí po zhlédnutí nepochopí, proč je ten film označený jako komedie). Celé je to navíc natočeno v úchvatných interiérech, takže se na to celkově dívá moc příjemně, a působilo to na mě sympaticky svěžím dojmem jako něco nového, co mi současně připomnělo, proč mám rád právě španělské filmy, jichž je tento - po mém soudu - typickým zástupcem (v dobrém). ()
Tohle je satirický pohled na umění jako celek, nejen na filmový průmysl. Nabob se rozhodne investovat do filmu, i když o něm nic neví a prakticky vůbec ho nezajímá. A tak vlastně z povinnosti bujarého kapitálu musí vzniknout mimořádný film. A tenhle film mimořádný je, může se pyšnit naprosto úchvatnou scénografií, která byť je po většinu snímku minimalistická, je obrovská ve své dokonalosti. Nelze, než obdivovat propracovanou mizanscénu, která myslí na každý detail, neopomíjí ani párek třešní upuštěný na podlahu. Herecké výkony ústředního tria jsou též úctyhodné. Osobně bych jen občas více stříhala. ()
Nemám rád frašky. Preto sa mi nepáčila ani táto fekálna komédia, preto ma sklamala táto, pretože je obrovský rozdiel vytvoriť funkčný vesmír s nejakými vnútornými pravidlami a zároveň “vonkajšou” elementárnou logikou našeho sveta, oproti tomu vycucať si ich z prsta. Keď raz prekročíte hranicu crazy komédie, nikdy už nebudete mať seriózne dielo. Film roku je nepekne prepálený minimálne na dvoch-troch miestach, popri vcelku vážnej atmosfére a kvalitných výkonoch hercov. Nevyvážené, ale vtipné. ()
Poměrně dost zvláštní, ale Penélope je kočička, takže v pořádku. ()
Je pekné, že si známi herci vedia vystreliť aj zo samých seba, poukazujú na to, aké primadony sa nachádzajú vo filmovom svete. A asi aj vo väčšine, nebude to jav ojedinelý. Film samotný však nie je veľmi vtipný a utápa sa v dialógoch. Paradoxne najviac zaujímavé na ňom bolo, Lola dramaticky rozpráva o zápletke knihy. To fakt malo niečo do seba. Zvyšok už nie je taká zábava. Objaví sa aj povinná deviantná scéna myslene vtipne, ale vtipná nebola. Objavil sa aj kríž na modeli lietadla, snáď len preto, aby sa povinne koplo na správne miesta. A objavilo sa aj fúkanie do rúry od vysávača a podobné bizarné prvky. Ale film roka sa neobjavil určite. ()
Jízlivě satirická komedie o natáčení filmu pro tři herce. Penélope Cruzová, Antonio Banderas a Oscar Martínez si svoje role viditelně vychutnávají, takže není problém se bavit s nimi. Ale ke konci se ukazuje, že film se třemi postavami, které se nijak nevyvíjejí, by prostě neměl trvat skoro dvě hodiny. (70%) ()
Ach ano, intelektuální humor, málem jsem zapomněl, že i o to se občas tvůrci pokoušejí. Být to kratší tak o minut a víc střelenější směrem ke crazy, ocením to asi víc. Takhle je to prostě artistní nuda, která si hraje na artistní parodii artistních filmů. Dobrý komentář Tempter, souhlasím. ()
Stejně jako u předchozího filmu dvojice Cohn/Duprat El ciudadano ilustre jsou nejvtipnější momenty ukryté v různých výstižných detailech a je velmi pravděpodobné, že se každý bude smát někde jinde. Jasně, scéna, ve které si "nonkonformní herecký intelektuál", který opovrhuje oceněními, předvádí před zrcadlem, jak veřejně odmítá cenu za nejlepšího herce, je k posrání vtipná v samotném svém konceptu, ale vidět ji v takto statickém a akademicky soustředěném filmu působí najednou dost papírově. Za mě však například jakákoli pasáž s Irene Escolar, která zde naprosto přesně vystihuje vysnaženou dceru milionáře, co se snaží být herečkou, je čistý zlato a pořád jsem si během ní vybavoval tiskovky ke Spring Breakers s nudící se manželkou režiséra Rachel Korine, které se nikdy nikdo na nic nezeptal, zatímco se snažila tvářit soustředěně a oduševněle. Ta statičnost a důsledné kompozice tomu filmu ale dávají místy jistou iritující sebedůležitost, ve které to nejvíce sedne právě postavě Oscara Martíneze, protože film vypráví právě jejím jazykem. A zároveň se jí snaží nejvíce vysmívat. Já myslím, že to ale nedělá záměrně. ()
Neuveriteľne vtipná satira na artove filmy a egocentristické a samoľúbe herecké a režisérske hviezdy. Film, väčšinou založený na dialógoch, je prehliadkou výrazných eg protagonistov a humor ponúknutý divákovi srší z každej scény a gesta hercov. Tí predviedli úžasnú jazdu, celá trojka bola skvelá. ()
Bavil jsem se královsky. 90 minut by tomu ale slušelo lépe. ()
Koukal jsem na to zhruba do dvou třetin a ani jednou jsem se nezasmál. To mi přijde u komedie jako dost smutný výsledek. ()
Od filmu jsem si asi sliboval víc, než jsem nakonec dostal, takže nebudu zapírat, že jsem byl nemálo zklamán. Po herecké stránce nemůžu snímku vůbec nic vytknout, problém jsem měl se scénářem. Na takovou stopáž se mi zdál být příliš řídký, takže jsem se místy docela nudil, a to byla velká škoda, protože jsem se v jistých momentech skvěle bavil, a kdyby tvůrci udrželi celou záležitost v této rovině, rozhodně bych se štědře rozhvězdičkoval. Obě hlavní mužské postavy byly zajímavě napsané; zatímco Félix byl typickou hvězdou užívající si slávy a všeho s ní spojeném, Iván byl typickým pozérem, a byl mi tak mnohem protivnější. Nejzajímavější (a nejzábavnější) postavou pro mě byla jednoznačně Lola; Penélope Cruz zase zazářila. Ale ani kvalitní herci nedokázali svými výkony zakrýt fakt, že byl film z větší části nezáživný, takže jsem se neodhodlal ani k třetímu kousku. / Poučení: Nikdy nezačínej hádku / rvačku v kuchyni, na schodišti, na střeše nebo nad nádrží s kyselinou či nehašeným vápnem. ()
Herecký koncert troch hercov vo filme o filmu. Zhruba do polovice filmu mi stačilo sledovať ego a maniere jak extravagantnej režisérky a jej dvoch namyslených hercov pri skúškach nového filmu, ale furt to bolo o tom istom a málo bláznivé a vtipné. Príliš rýchlo sa to zunuje a stane sa to predvídateľné (napríklad Banderasova etuda o smrteľnej nemoci bola jasná od začiatku). Zo stereotypu film vytrhne až posledných pár minút, keď sa pritlačí na absurdnú stránku. Škoda, že to neprišlo oveľa skôr. Takto šialené to malo byť od začiatku. Takže celkovo priemer s dobrými hereckými výkonmi o troch otravných postavách. 5/10. ()
Tam kde chceli byť tvorcovia vtipní, tak tam im to aj dosť vychádzalo. Vydarená streľba do vlastných radov. Jeden je mediálna herecká hviezda so všetkými klišé, ktoré k nej patria. Druhý je seriózny herec, ktorý herectvo vníma strašne filozoficky a opovrhuje vlastne aj divákom samotným. A tretia do partičky je režisérka, ktorá sa považuje za umelkyňu a za človeka, ktorý žije mimo všetkých mysliteľných škatuliek. Bohužiaľ to nie je čistokrvná komédia. Sú to pokusy o moralizovanie, kritiku hereckej brandže a spoločnosti ako takej. Mohla to byť komédia roku? Potenciál tam rozhodne bol. Takto len zaujímavé, výborne zahrané a miestami vtipné. ()
Reklama