Režie:
François TruffautKamera:
Henri DecaëHudba:
Jean ConstantinHrají:
Jean-Pierre Léaud, Claire Maurier, Guy Decomble, Albert Rémy, François Truffaut, Jean-Claude Brialy, Georges Flamant, Jeanne Moreau, Jacques Demy (více)Obsahy(1)
Francouzský širokoúhlý film průbojného režiséra Francoise Truffauta Nikdo mne nemá rád (původní název Čtyřista ran), je jedním z charakteristických děl tzv. nové vlny francouzské kinematografie. Ukazuje bludný životní kruh třináctiletého pařížského chlapce. Ukazuje nebezpečná úskalí chlapeckého dospívání, která sice dobře znají pedagogové a sociologové, ale která obvykle přehlížejí ti, kdož by měli nejspíše podat dítěti pomocnou ruku jeho rodiče. Truffaut používá na mnoha místech autobiografické metody a snad právě jí nabylo jeho dílo tak pronikavé sály a působivosti. Snaží se dokázat, že problém mládeže na scestí je spíše problémem dospělých. Jeho film je krutou obžalobou společnosti, v níž dítě vyrůstá bez lásky, společnosti, která zavírá třináctiletého chlapce společně s prostitutkami a v nápravném ústavu sním zachází jako s tím nejsprostším dospělým zločincem. Na MFF v Cannes 1959 byl film Nikdo mne nemá rád vyznamenán Cenou za režii. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (167)
Jedna z mých umělečtějších slabostí,která mne nepřestává fascinovat jak svou precizně vystavěnou režií,tak způsobem,jakým režisér pracuje s autobiografickými prvky a zároveň tím skládá kinematografii jednu ze svých nejrafinovanějších poct.Důvod,proč milovat francouzskou novou vlnu. ()
Silný příběh s autobiografickými prvky, který divákům ukazuje kousek z jejich vlastního života. Velice dobré herecké výkony mladíků. ()
ÁNO: Obžaloba jednotlivcov, ktorí vo svojej pohodlnosti zlyhávajú vo vzťahu k deťom. Obžaloba systému, ktorý dovoľuje, aby sa s nimi zaobchádzalo absolútne neprimerane. To všetko na pozadí príbehu chlapca, ktorý je len jednoducho v takto fungujúcom svete stratený. Príbeh nie je prehnane dojímavý, napriek tomu má silu získať si diváka. A ten posledný záber! NIE: No aj tak, sa niekomu môže javiť chlapec neopodstatnene drzý. Pracuje sa tu so silnou témou, ale nemusí sa to javiť až také precízne. ()
Zvláštní a na své vysoké hodnocení, značně nudný film. Celý příběh se neskutečně vleče a většina charakterů, včetně ústředního "hrdiny" mě po většinu času vytáčela. Jinak je film poměrně klidný, nenásilný a dá se zhlédnout prakticky kdykoliv, jen k tomu moc nevidím důvod - snad jedině jako kulisa k nějaké nudné činnosti (žehlení). ()
Natočeno v kvalitě, která nic neztratilo, chlapci velmi dobře zahrané. Nad chováním dospělých, rodičů, učitelů i kolemjdoucích člověk žasne, jako by dítě bylo od toho, aby se mu jen nadávalo a svalovala na něj vina za všechny neúspěchy dospělého světa. Je to sonda do minulosti, jak Paříž v 50. letech působila ošuntěle a domácnosti chudě - topení na tuhá paliva, nuzné oblečení. Jak se svět změnil za šedesát let, tehdejší práva dětí neznal, tento je skoro staví na piedestal. ()
Snímek na člověka dýchne velmi chladnou atmosférou, která je ještě umocněna absencí barvy. Silný a tvrdý životní příběh chlapce, který nemá dostatek lásky a pochopení a proto se musí životem probíjet osamocen a proti všem. Mocně na mne zapůsobila atmosféra dané doby a způsobu života před padesáti lety ve velkoměstě jakým je Paříž. Poctivé 4* ()
Truffauta mám docela rád, ale tohle bylo teda nic moc. Filmařsky asi dobré, to neumím moc posoudit, ale ten příběh mi přišel velmi všední a ani nedokázal ve mně vzbudit jakékoliv emoce. Možná kdyby bylo rozložení příběhu trochu jiné. Například kdyby se ten sígr do toho pasťáku deset minut dostával a po zbytek filmu tam byl, jenže v tomhle snímku je to právě naopak a když to tak vemu tak těch pár minut v ústavu nebylo taky žádné terno. Co se mi líbilo, tak to bylo prostředí tehdejší Paříže a asi jejích nuznějších zakoutí. ()
Od Truffautovho debutu som čakal akosi viac. Sledovanie rozvláčného filmu točiaceho sa stále okolo faktu, že tínedžera nikto nechápe a asi ho nikto nemá rád, sledovanie deja, ktorý sa neposúva, ma stále viac a viac nudilo. Navyše nefunkčnosť vedľajších postáv, hlavne matky a otčímu, to len umocňovala. Truffaut je však istý v parížskych exteriéroch a už úvodná sekvencia s poctou Eiffelovke je veľmi podarená. Na pekných obrazoch parížskych uličiek som si zgustol. ()
LFŠ 2019, film 2: Mikulášovy patálie z pohledu Kennyho McCormicka. White trash francouzská rodinka, bez lásky a soucitu. Učitel francouzštiny, léčící si své komplexy na dětech. A sám hlavní hrdina je bez možností a bez naděje. ()
No, bylo to tak trochu nudné a chvílemi roztahané, prostě typický minimalisticky natočený film. Nebo nevím, jak bych to charakterizoval. Ve starší době byla ve škole přísnost, o které by si mohli dnešní kantoři nechat zdát a ze které by měli dnešní parchanti noční můry. Učitelé se s nikým nemazali a dávali přísné tresty. Přesto se ani tehdejší žáci nebáli páchat neplechy. Sledujeme příběh mladého Antoina a jeho kamaráda, který nejprve počmárá zeď básničkou o tom, jak ho učitel Lupínek chudáka potrestal. Dostane za to domácí úkol – vyčasovat ve všech způsobech "Počmáral jsem třídní stěny". Doma nemá zrovna fungující rodinku, matka je přísná a chladná (a taky hezká a má milence) a otec není mnohem lepší, nevydělávají zrovna moc peněz a kluk spí na pohovce v předsíni. Přesto si však užijí pěkný večer v kině jako fungující rodina. Kluk je ovšem pořád dost nezvladatelný, chodí za školu, utíká z domova, zapaluje svíčku ve skříni na počest Balzaca, a nakonec s kamarádem ukradnou psací stroj, což je poslední kapka – otec ho nechá zavřít do polepšovny. Tady se teprve dozvíme o tom, jaké měl vlastně Antoine dětství, a chápeme, proč pořád lže, krade a utíká z domova. Z polepšovny se mu však podaří nečekaně utéct. A útěk je takové efektivní zakončení filmu. Hlavně ta dlouhá scéna běhu na pláži, kdy Antoine utíká směrem do moře co nejdále ode všeho, a chce být navždy svobodný. Kdo by taky nechtěl? Film se snaží ukázat, že chyba není jen v nezbedném hochovi, ale také v jeho rodičích, ve škole a ve společnosti. Scéna s krádeží mléka a jeho pití za běhu ve mně vzbuzovala obavy, aby se do nedostalo do podobné sentimentality jako Hrob světlušek. Nejvíce mě asi pobavil ten školní běh na ulici, kdy učitelovi postupně žáci utíkali do postranních uliček a obchodů, až mu zůstali jen dva přímo za zády. Asi chápu název tohoto filmu – ve čtrnácti si kluk může připadat jako že ho nikdo nemá rád, a proto necítí povinnost dodržovat jistá pravidla. Já se tak cítím dodnes, ale jako dospělý kokot se bohužel musím řídit jistými zásadami, jinak bych skončil pod mostem. ()
Jeden z najúžasnejších debutov Francúzskej "Novej vlny":-) Truffaut už v tomto filme potvrdzuje svoje kvality "literárneho režiséra". ()
Uf, na tú dobu je to film určite zaujímavý, ale dnes už každý vie, že rodičia klamú a podvádzajú, kvôli čomu klamú a podvádzajú aj ich deti. Je mi to ľúto, ale tento film ma proste nijak extra nezaujal. ()
Sice mi to chvílema přišlo trochu dlouhý, ale zase na druhou stranu mě bavilo koukat na kluka, kterej to výborně hrál a vůbec netrpěl manýrama doby, kdy film vznikl. I téma bylo takový dnešní - rodiče v jednom kole, pokřivené vztahy, problémy ve škole a když už člověk chce udělat něco, aby se zavděčil, tak to dopadne ještě hůř. Takže raný Truffaut nedopadl vůbec tak špatně, jak jsem se bál. ()
Když člověk miluje Českou novou vlnu, tak je jasné, že bude fandit i francouzské předchůdkyni La Nouvelle Vague. Atmosféra filmu se v začátku filmu pohybuje lehounce a poeticky. Kamera si pohrává se záběry ulic a skvostné pařížské architektury. Čím víc se snímek chýlí ke konci, těžkost příběhu stoupá a pomalu si ani nevzpomenete, jak zlehka film začínal. Snímek krásně kombinuje francouzský humor a absurditu jednání rodičů hlavního hrdiny, milého rošťáka Jean-Pierrea Léauda. ()
Nikdo ho nemá rád a takový je osud velké části dětí na celém světě – rodiče je přivedli na svět z nějakých pofidérních vyjašených důvodů, nedali jim žádnou lásku a z těch dětí, vychovávaných bez lásky, pak vyrostou stejná monstra bez citu jako jejich rodiče. Mezi lidmi je málo opravdové lásky a proto je svět tam, kde je. ()
Dokonalý filmový debut, který Truffaut překonal jenom jednou - Americkou nocí. ()
Film s ohromnou atmosférou, který dojímá v několika ohledech. Má v sobě navíc velkou pravdu. ()
Asi vskutku přesný obraz o světě v určité skupině obyvatel Paříže v dané době. Mám raději jiné filmy od Truffaulta, ale už tady v tom svém prvním ukázal, jak velký talent a potenciál v něm je. Navíc dokázal krásně vést ty dětské hercy, což je vždy pro jakéhokoliv režiséra prubířský kámen. ()
"Kruta obzaloba spolecnosti" Naprosto aktualni i po 50ti letech. ()
Jednoduchy, prosty, lehce humorny a pres to horky a syrovy pribeh o klukovi, pro ktereho rodice nenasli misto ve svem zivote... ()
Reklama