Režie:
Tomáš Vorel st.Kamera:
Marek JíchaHudba:
Michal VíchHrají:
Tomáš Hanák, Barbora Nimcová-Schlesinger, Michal Vorel, Anežka Kušiaková, Luba Skořepová, Bolek Polívka, Eva Holubová, Leoš Suchařípa, Alena Štréblová (více)VOD (6)
Obsahy(1)
Může počítačový expert najít štěstí v lůně přírody? Lyrická komedie režiséra Tomáše Vorla s humorem líčí pokus programátora Honzy nalézt smysl života v návratu k přírodě. Když Honza bere na výlet do přírody svého předpubertálního syna z rozvedeného manželství, nezapomene samozřejmě přibalit mobil, notebook a digitální kameru. Všechnu techniku ale postupně odhodí. Víkendový výlet do malé podhorské vesničky se protáhne na několikatýdenní pobyt. Postupně se oba spřátelí s místními figurkami a zejména s půvabnou rebelující Markétkou. Honza propadá nejen dívčímu kouzlu, ale i vábivé vůni domácích likérů její babičky, drsnému přátelství venkovské rodiny Ludvy a Vlastičky a koloritu svérázného venkovského života. Tomáše Hanáka v hlavní roli provázejí Barbora Nimcová, Bolek Polívka, Eva Holubová a další herci. (Česká televize)
(více)Videa (1)
Recenze (400)
Krásné, poetické, sklepácké, Vorlovské. Měl jsem stejný zážitek jako u Kamenného mostu (4.4.2012). ---- (Viděno znovu 10 let poté 5.2.2022)... Remasterovaná verze. Všechny záběry na nahé postavy měl kdosi potřebu rozostřit. Ještě bych to chápal (i když i tam je to o ničem) u Honzova nahého syna koupajícího se s Honzou v potoce jehož pidi pindík by možná dle dnešních měřítek mohl vzrušovat pedofily sjíždějící Vorlovy filmy, ale proč rozostřovali nahého T. Hanáka, nebo B. Nimcovou nechápu. To už se ve filmu nemůže ukázat krásné nahé lidské tělo? Kam jsme se to proboha dostali? A přitom podříznutý krvácející vepř na zabijačce nevadí... Nechápu, fakt nechápu dnešní dobu. Za tohle by měl někdo dostat tečku a samorostem po hlavě ! Mimochodem ten tehdejší odhad doby kdy lidi budou bavit jen počítače se tzehdá docela vydařil... Tehdy hláška ,,kopjůtr nepodojíš" působila srandovně, ale dnes je to čím dál aktuálnější narážka. Zkuste sehnat zedníka, elektrikáře nebo instalatéra. Učiliště se zavírají jedno po druhém, každá druhá škola je zaměřena na IT. Až jednou prdnou trubky třeba od WC, bude mít sice doma každý svoji počítačovou síť a wifinu, ale roury mu neopraví nikdo... * * * * * ()
Tak tenhle film jsem si v půjčovně půjčila přesně třikrát. Říkáte si jistě: "Proč proboha dává jen 1 hvězdičku filmu, který se jí libil tak, že si pro něj třikrát zašla až do půjčovny a zaplatila za něj?" Ono je to zatím takhle: Koukám, co bych si půjčila, když vtom mi padne do oka DVD Cesta z města. A já si myslím: Ten název je mi nějaký povědomý, asi jsem to chtěla vidět. Přijdu domů, vložím do přehrávače a při prvních scénách mi to dojde: A SAKRA!!! Musím uznat, že v jistém smyslu je tento film opravdu výjimečný. ()
Zájem o přírodu a o venkov je něco, co u Tomáše Vorla docela chápu a přijímám to. V kontrastu s moderním a přetechnizovaným světem velkoměstě vyniká klid toho venkova, který je tak nějak smířený se vším. Je mnohem blíž přírodě a tím vlastně i člověku. Herecké výkony jsou příšerné a Hanák ukazuje, že není nijak výjimečným hercem, ale já si spíš tak nějak myslím, že tohle po něm Vorel chtěl. Do jeho filmů to sedí. Nemůžu říct, že by mi tenhle snímek přímo učaroval, ale mám ho rád a chápu proč ten venkov. ()
"Já Ti řeknu jednu věc - Kompjůtr nepodojíš!" Dobrá polovina filmu působí dost WTF dojmem; Hanák tam sází anglický termíny a jeho syn mu říká debile, kočí říká o malým klukovi "Kouřit vocas by mu šlo líp" a k tomu rebelující Nimcová a bláznivá Skořepová byly pak kapitola sama pro sebe. Přesto mě ten film něčím zaujal a tak jsem se koukal dál... nevím jestli to bylo tím Hanákem, zvědavostí, perverzí, nudou nebo mixem všeho, ale nakonec to byla prdel. Komplet parta kolem Čtvrtníčka se mihla v menších roličkách a k tomu perfektní Suchařípa, Polívka a samozřejmě již zmiňovaný Hanák. Jeho syn se naštěstí časem uklidnil a pak už to byla sranda, jak tam vožralej Polívka fluše do postele a skáče v holinách.. ()
Galerie (35)
Zajímavosti (18)
- Ve scéně 48. minutě, kdy Markéta (Barbora Nimcová-Schlesinger) holčičce tvrdí, že strom, na který se dívka ptá, je buk, jde ve skutečnosti o jilm. (ČSFD)
- Bláznivá husopaska je ve skutečnosti plzeňská rodačka a učitelka na penzi žijící v Rabštejně nad Střelou. (sator)
- Ve filmu zazní tyto písničky: „Cesta z města“, „Půlnoční měsíc“, „Nejsi sám“, „Dva skřítci“, „Slávy král“, „Byl si nejsi“, „Ave Maria“, „Nedělám“, „Cesta z lesa“. Zpívají je: Tomáš Hanák, Barbora Nimcová, Luba Skořepová, Leoš Suchařípa. Autorem hudby je Michal Vích. autory textu Tomáš Vorel a Barbora Nimcová. (sator)
Zdali ještě někdy uvidím Vorlův film kvalitou srovnatelný s Kouřem? Z následujících jeho děl obě viděné (toto a Kamenný most) naznačují, že se autor začal bát svého talentu, jenž, ač stále patrný, je drasticky potlačen. Věčná škoda. Přitom Cestě z města by možná stačilo nepřeslazovat (přeslazuje se ale strašně) a sevřít tvar (ovšem rapidně). Jinak pěkná barevná písnička prokládaná sklepáckou (místy až sebecitační) podvratností (i sebepodvratností – Markéta učí Hanáka kosí nářečí?), kterážto kombinace má nakročeno k čemusi velkolepému, jak naznačuje impozantní homobělouš v hospodě. Zajisté zde nevidíme „obraz venkova“, nýbrž více méně podařenou křupanskou typologii, v níž se mísí realističnost s krutou nadsázkou, sympatie s odporem – křupanovy tlachy (Polívka) je třeba vzít vážně, ale musíte je odpárat od jejich nositele – pak se vám zjeví jejich pravda; to vše zasazeno v kontrastu s tímž světem podle staré bylinkářky a její vnučky. Namnoze se spoléhá na obrazové estetično, přičemž je silně zdůrazňován ten druh estetična, který zosobňuje právě Markéta a její dědictví. Za úžasnou scénu v kostele, která ospravedlňuje vše, co Vorel v tomto filmu předkládá, přidávám hvězdičku. Zde také vrcholí písňová složka, pak už to jde s kopce. Tématicky tento film navazuje na filmy civilizačních krizí muže středního věku z 80. let (tematicky nejblíže mu je Olmerův Co je vám doktore, ale připomínám i dosti odlišný Kleinův Vážení přátelé ano); rozdíl je v tom, že zde je krize uvědoměna teprve v přímé konfrontaci s tím, co má přinést obrodu, resp. se ztraceným rájem; naopak shoda se všemi rozličnými předchůdci je ve výskytu krásné mladice, s níž jsou spojovány hrdinovy naděje (v tom se vymyká jen právě Kleinovo opus) a v tom, že obroda tkví v obratu k jisté protisystémové pravosti či přirozenosti, přičemž u obou jmenovaných filmů jde stejně jako zde o návrat k zanikající životní formě. Podobně jako u obou Olmerových filmů (narozdíl od obou Kachyňových a samozřejmě Kleinova) je obrat přímo těsně spjat s onou mladicí, kterýžto motiv Cesta z města završuje, vždyť Markéta (jako nositelka jisté pravosti a přirozenosti a jako dědička starých forem) tento obrat (vůbec uvědomění jeho potřeby) teprve přináší. (V Markétě se také spojuje andělskost Krajčovičové v Co je vám doktore s magickou suverénností a jistou sebestylizací téže v Jako jed). Podstatným rozdílem oproti všem předchůdcům je také to, že tento film se nepřetržitě takřka celý odehrává v onom nečekaném azylu, což je ovšem kompenzováno vymoženostmi v 80. letech ještě neexistujícími, jako je mobilní telefon, mobilní osobní počítač a nemožnost nebýt on-line. Všimni si, jak Hanák není schopen v objeveném venkovském prostředí ("to je krása!") existovat, aniž by si vše nenahrával na turistickou kamerku. Zajímavé je, že vězeňské pracovní vazby jsou v kapitalistické soukromé firmě pojímány coby samozřejmá morální povinnost docela jako v socialistickém státním podniku. Příklon k čemusi původnímu, moderní civilizací likvidovanému, je však podstatným prvkem a látkou také v Kamenném mostě, přičemž v obou případech ukazuje Vorel to „prapůvodní“ v jisté jeho velkolepé kulturní formě a magické zakotvenosti, nikoli jen jako nějakou nespoutanou přirozenost nebo všední pěknost. Obsazení některých rolí budí rozpaky: Především mít ve filmu Suchařípu a nevyužít ani zlomek jeho osobitého potenciálu je napováženou. To se ovšem dá přejít. Co se však nedá přejít (ani strávit) je beze zbytku využitý "osobitý potenciál" Luby Skořepové, který sráží celý film o úroveň níž. Což naštěstí vyvažuje Markéta - čarokrásná a typově dokonalá (hlavně její dikce je velmi výstižná – nikoli neuvědomělý „archetyp“ jako v obou Olmerových svěrákovkách, nýbrž slečna ten svůj archetyp uvědoměle volící a oblékající). Obzvláště přesvědčivě jsou provedeny postavy marginální, jednak bývalá manželka a mladistvý gambler, jednak bezejmení představitelé lidových vrstev. Značná škoda je do zbytečné roličky odklizeného Vávry. Pokud jde o zvěř, nejdříve kolize srny s autem, pak moucha rozmázlá na monitoru; pes, který na začátku stojí na stole u klávesnice, dopadne jak dopadne, takže nakonec vše řeší kotě – jeho nástupce. Skřítek přítomen i zde. Má ve Vorlových filmech nějaké zvláštní poslání? Snaží se Vorla, pardon Hanáka, vracet na cestu pravou, otevřít oči? Dává znamení? Střeží? Nebo naopak škodí, saje, poutá? Skrývá se, potvora. A Hanák furt hraje v těch reklamách. /// (Dodatek v září 2013: Když jsem loni psal tu větu o finální scéně (bruslení), byl jsem ještě mladej a blbej. Až s odstupem jsem pochopil, že to tak má být a tečka.) () (méně) (více)