Režie:
Otakar VávraKamera:
Jan RothHudba:
Sláva Eman NováčekHrají:
Lída Baarová, Oldřich Nový, Růžena Šlemrová, Sylva Langová, Antonie Nedošinská, Nataša Gollová, Bedřich Veverka, František Paul, František Kreuzmann st. (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Notář Karas je nesmělý starý mládenec, který úspěšně uniká vdavekchtivým ženám a večery občas tráví ve společnosti doktora Pacovského a Ing. Čádka. Netuší, že právě oni dva ho chtějí vlákat do podivné hry, která by ho ochránila před nástrahami žen, jež by se rády staly paní Karasovou. Například před veselou vdovou Růženkou Smutnou, která si dokonce našla pro svůj záměr spojence v panu Houžvičkovi. Karas má však oči jen pro svůj idol ženské krásy - pro obraz Dívky v modrém. Jednou večer se nechá tak unést, že vtiskne dívce na obraze polibek, a ta k jeho překvapení z obrazu vystoupí. Tím se však ubohý notář ocitne v poněkud prekérní situaci a rozhodne se vydávat ji za svou neteř, komtesu Blanku z Blankenburgu. Den ode dne pak ve stále zamilovanějším doktorovi roste žárlivost na Blančiny ctitele, kteří si v jeho domě podávají dveře. A pak se jednoho dne dívka v modrém vrátí do obrazu, i když ne nadlouho. Vyjde totiž najevo, že Blanka se ve skutečnosti jmenuje Vlasta, není komtesa, ale studentka filozofie, a komedii sehrála na přání Karasových kamarádů Čádka a Pacovského. Znamená to konec lásky? (TV Nova)
(více)Recenze (161)
Něžný, křehký, lyrický příběh plný krystalicky čisté romantiky. Při scénách, kdy Nataša Gollová předčítá z knížky či Oldřich Nový promlouvá k obrazu, taju jak máslo na horké palačince. I hudba, jenž je podmanivější než parfém Opium od YSL něžně dokresluje poetickou atmosféru. Manýry Lídy Baarové a nesmělost Oldřicha Nového se potkávají v této jemné černobílé nádheře. ()
Další z naprosto skvělých našich předválečných komedií. A stejně jako u mnoha dalších, její velkou devízou je skvěle propracovaný a inteligentní scénář, výborné a milé herecké výkony a taková ta pozitivní, veselá atmosféra. Lída Baarová a její staročeština je opravdu kouzelná a vůbec se pánům na plese nedivím, že jim tak učarovala. :-) Do 5 hvězdiček vážně moc nechybí. ()
Scénarista snímku Felix de Camára byl český fašoun, celá tato zdánlivá komedie je útokem proti modernímu ženství a celé demokratické společnosti, copak to nikdo neslyší v promluvách postavy představované Baarovou (a obdivu mužů směrem k ní)? I to, že dívka přichází z doby baroka! Kdepak čeští klerofašisté doby druhé republiky a na začátku okupace, kdy vznikal film, hledali své zlaté časy?Vávra, který byl dost nalevo,látku zpracoval aspoň přijatelně, nicméně té pachuti dílo nezbavil.Sám Nový se svou manželkou stali obětí útoku proti modernitě. ()
Milá prvorepubliková komedia s tajemným podtextem... Moc se mi líbí celková atmosféra filmů, která chvílemi nahání až strach. Známé, ale kvalitní herecké obsazení spolu s neobvyklou dějovou zápletkou dělá z tohoto filmu nezapomenutelný kousek. Mně osobně moc nesedí postava Blanky a její ztvárnění Lídou Baarovou, i tak řadím tento film mezi ty velmi dobré. ()
Vtipná a neskutečně miloučká komedie s jednoduchou rádoby fantastickou zápletkou, která čistě těží z konverzačního humoru a jde jí to na jedničku. Oldřicha Nového úplně nemusím, ale tady mě kupodivu opravdu velmi bavil, stejně tak Baarová, kterou popravdě vidím ve filmu poprvé. Jen škoda, že nemá více prostoru moje oblíbená Gollová. Každopádně opravdu vyvedené i se studijní výpravou. ()
Galerie (59)
Zajímavosti (7)
- Autor námětu Felix de la Cámara přepracoval svůj text do knižní podoby, která vyšla v roce 1942 s podtitulem satyrický román. Knižní Dívka v modrém zároveň zahájila jako první svazek edici Knihovna Vlna. (NinadeL)
- Film patril medzi "trezorové" kvôli účasti údajného kolaboranta, herca Vladimíra Majera, ktorý stvárnil postavu kastelána. (Raccoon.city)
- Hospodyně Otylka (Antonie Nedošinská) ke konci filmu, kdy se nabyvatel zámku přišel podívat se na obraz a oživlou dívku, říká Janu Karasovi (Oldřich Nový): „...šel nahoru", myšleno do knihovny. Dopustila se tím faux paux, protože svému zaměstnavateli tzv. onkala, co je v tomto vztahu nanejvýš nevhodné (oslovení leda pro služku či obecně podřízeného). Jedině správné bylo užít uctivějšího tvaru totiž „...šli nahoru". Nyní bychom to chápali jako rozdíl mezi tykáním a vykáním. (Brtniik)
Reklama