Režie:
Darren AronofskyKamera:
Matthew LibatiqueHudba:
Rob SimonsenHrají:
Brendan Fraser, Sadie Sink, Hong Chau, Ty Simpkins, Samantha Morton, Sathya Sridharan, Huck MilnerVOD (3)
Obsahy(2)
Lidé jsou úžasní. Tento nakažlivý optimismus je superschopností Charlieho. Vidí v lidech jen dobro a v nás tak probouzí empatii. Téměř tří set kilový osamělý učitel, ztvárněný miláčkem publika Brendanem Fraserem, se snaží najít cestu zpět ke své dceři Ellie (Sadie Sink). Pod tíhou vlastních traumat se jen složitě vyrovnává s minulostí, uzavřel se ve svém bytě, stresové situace řeší přejídáním, ale na půdorysu svého třípokojového bytu je majákem dobra pro sebe i své okolí. (Aerofilms)
(více)Recenze (452)
tatramatky rodeo zas mieša sa tu z operou ()
Jsem moc rád za samotného Brendana, že se mu opět podařilo vrátit na plátno v plné síle a dosud nejambicióznější rolí. Myslím, že nikdo z nás takový comeback určitě nečekal. V rámci psychologických dramat je "The Whale" určitě jedno z těch lepších, které jsem doposud viděl a kdyby se občas tolik netlačilo na emoce, abychom se správně dojmuli, mohl výsledek dopadnout ještě lépe. V rámci snižování procent tělesného tuku si lze motivačně pouštět několik specifických "konzumačních" scén a člověku se ihned vrátí motivace pro zdravý životní styl. Hlavně Brendanovi přeji hodně zdraví a dalších úspěchů, protože by byla velká škoda, kdyby tahle krásná role zůstala jeho velkou poslední. ()
buzerantovina ()
Hodně deep film ale to už je u Aronoskyho zvykem. Jsem nesmírně rád za Brendana, že měl konečně znovu šanci ukázat, jak skvělý herec to je (výhra oscara byl největší pog moment). Rozhodně by to měl vidět každý, kdo má rád filmy a rozhodně každý, kdo je tlustej vepř a ještě se sebou nic neudělal (já). Úžasný film, který samozřejmě není jen o vypořádávání se s obezitou, ale i o těžkých vztazích mezi blízkými. 9/10 ()
Po Mother! je to sešup. Kdych byl netrpělivý divák, tak to nedokoukám. Proč 4:3, Darrene? ()
Za mě trochu zklamání, čekal jsem příběh mastodontního tlusťocha svádějícího boj s přežíračkou. Tlusťocha jsem dostal ale boj sváděl hlavě s osamělostí, depresemi a také s problematickým vztahem ke svojí dceři. Byl tu sice vynikající Fraser (chálovací scény top) ale mimo něho mě na tomto filmu nic extra nebralo. Pokud chcete drama zabývající se rodinnými vztahy je pro vás Velryba to pravé ale pokud vám jde o tlusťochy bojující s nadváhou pusťe si radši Můj 300 kg život. ()
Doteraz som videl všetky Aronofskeho filmy (u mňa neplatí, že love him or hate him), tie najkultovejšie ma najviac nebavili (Pi a Requiem for A Dream) a naopak, najslabšie hodnotený Noah mi rezal. Najradšej mám od neho ale Black Swan, Fontánu a Wrestlera. Veľryba je niekde uprostred. Cítiť tam jeho typické prvky, aj tie, ktoré ma bavia, aj tie, ktoré vyslovene nemusím. Takže za mňa taký zlatý stred, aj keď na záver som nečakal toľko dojímavosti, ale úplne posledný záver ma zas len vytočil. Úplne skvelý bol Brendan Fraser, ale výborne mu sekundovala aj Sadie Sink, priznám sa však, že som čakal od tohto filmu trošku viac. ()
Náročné, místy až nechutné. Divák je však za svoji trpělivost odměněn emocionálním závěrem. ()
Bylo to až moc sentimentální? BYLO! Ale já to čekal, proto jsem s tím otálel a čekal na tu správnou náladu. Takový Aronofskeho Best of snímek, kterým se proplétají jeho oblíbená témata, podepřena solidním scénářem, který částečně napsal sám život. Fenomenální výkony všech pěti zúčastněných strhávají a musí vyvolat emoce i v každém cyniku. ()
Podle mého názoru film k zamyšlení...to že tam byl gay..ehm - už na něho čekám v každém filmu (bohužel) nicméně příběh to byl moc hezký a silný... ()
Velryba vás jednoznačně nenechá chladnými. Smutný a přitom nadějeplný film ve mně rezonuje i řadu dní od zhlédnutí a stále mnou probublávají silně rozporuplné dojmy. Použít pro přiblížení tohoto snímku sousloví „herecký koncert“ rozhodně není nadsazené. Naopak. Brendan Fraser zde v doslova a do písmene životní roli dokazuje, že je opravdu charakterním hercem a protagonista snímku v jeho podání je pak naprosto podmanivým výkonem, pro který si zasluhuje veškerého uznání. Případný (a skoro jistý) Oscar bude rozhodně zasloužený (jak za herecký výkon v hlavní roli, tak za masku). V závěsu ale nezůstává ani zbytek obsazení a hlavnímu herci, proměněnému k nepoznání zde zdatně sekunduje zejména Sadie Sink, ztvárňující jeho „oprsklou“ dceru. Vzato kolem a kolem se jedná o nesmírně silný filmový zážitek, který však rozhodně není pro slabé povahy a leckoho možná odradí přílišné tlačení na pilu a „americký“ kýč. Krom dojetí se možná neubráníte značnému znechucení a smutku, nebo dokonce frustraci. A ačkoli tento film dost možná už nikdy neuvidím znovu, zhlédnutí nelituji a přece jen asi přetrvává pozitivní dojem… ()
Dobré je, že lidi pořád ještě chodí do kina a to i na předpremiéry, takže pouze s očekávám, nikoliv s tím, zdali se to tomu či onomu líbilo či nelíbilo. ()
Velryba je velice silným snímkem pojednávajícím o všech možných radostech i strastích běžného života, který vám dokáže vykouzlit úsměv na tváři stejně dechberoucím způsobem, jakým vás následně rozpláče. Že jde ve skutečnosti o velice skromný snímek viditelně vycházející z divadelní hry, je pak paradoxně také jeho největší zbraní. Právě díky tomu je nám totiž jako divákům umožněno plně se soustředit jen a pouze na Charlieho nešťastný životní příběh plný bolesti, strachu a utrpení, ale také lásky, naděje a odpuštění. Aronofsky pak sice jako režisér v samotném závěru přece jenom malinko ztrácí nervy a trochu zbytečně tak vystrkuje růžky úplně jiným způsobem, než bych si přál. I přesto se nicméně jedná o suverénně nejlepší snímek, jaký od dob Černé labutě natočil. Více zde. ()
Tento film u mňa vyvolal neskutočné pocity. Fraser ma zničil. Teraz idem spať s týmto ťažkým pocitom. 9/10. ()
75% ()
Mám pár minut po dokoukání a já jenom se slzami v očích nedokážu pochopit, že jsem něco takového mohl vidět. Ohromně emotivní záležitost, jenž nám ukazuje lidskou radost a zároveň nepochopení. V mnoha ohledech to bude bolestivé sledovat, ale i častokrát vám vyraší úsměv na tváři a závěrečných pár minut budete jenom nervózně a rozklepaně sledovat neskutečně silnou konverzaci. Brendan Fraser je bezpochyby skvělý herec, ale tady předvedl něco, co jsem nikdy v životě neviděl a jsem strašně rád, že si mohl za tento výkon převzít oskara, jednoduše si to zasloužil. Ke konci už ani nevím, co mám tady psát, protože hodnotit něco takového je strašně těžké a jediné, co bych doporučil je podívat se na tento snímek a udělat si to na to názor sám. 9/10 ()
Fraser je frajer a úprimne on bol jediný človek z tohtoročných oscarov, ktorý si tú sošku právom zaslúžil. Reeves zožal svoj herecký comeback Johnom Wickom, zato sympaťák Brendan si to musel oddrieť v ťažkej maske muža zodratého vlastným životom a telom a okrem toho musel toho muža aj autenticky vyjadriť, čo sa mu nesmierne podarilo. Film je silný, rieši diskutabilné témy o spackanom živote, ktorý na všetkých frontoch chudáka Charlieho pohorel a je naplnený silnými scénami, z ktorých tá výsledná polhodinová zasiahne asi každého. Aronofsky roky mlčal a tento rok vystrelil naplno. Film sa opiera o jeho tradičné autorské markanty, akými sú skeptické vyjadrenia k náboženstvu, zúbožená hlavná postava a jej smutný život, ktorý nemožno pretočiť naspäť. Za mňa spokojnosť a solídnych 75%. ()
Tak chci dát fullhouse, protože to je neskutečně krásně natočený. V kontrastu s tím, že musím na plnou hubu říct, že hlavní hrdina - morbidně obézní obecně - je odpudivý. Tenhle pocit mě provázel po celou dobu filmu. A proto se na filmy díváme. Chceme zažít určitý pocit a u Aronofskyho filmů příjemný není. Drtivý konec, u kterého už jsme buleli jak já, tak kamarádka vedle. Na tenhle film se už asi nikdy nepodívám, ale vy byste určitě měli. Stojí to za to. ()
Rozhodně se jedná o snímek, který cílí na silné emoce a divákův sentiment. A já nejenže si velmi ráda užívám silné emoce, ale jsem občas ráda sentimentální. Se střízlivým ohlédnutím zpět musím podotknout, že některé pasáže byly příliš nereálné a hlavní protagonista je ve svých povahových rysech až příliš ryzí. Jeho optimistický pohled na jiné lidské bytosti, které se mu v životě míjí je místy příliš umělý. První část nám představuje život hlavního hrdiny, druhá hlavního hrdinu a důvody, proč je tím, kým je. Nebo vlastně ne. Obezita je následkem řady nešťastných událostí, které na už tak velmi citlivého Charlieho měly zásadní dopad. Hlavní hrdina si tak hledá psychickou berličku v přejídání se, které je ve snímku velmi dobře popsané jako druh sebepoškozování. Problém snímku je především v jeho černobílém pojetí. Charlie je velmi dobrý člověk, který je laskavý, přátelský, inteligentní, sentimentální a láskyplný. Opustil svou rodinu, nicméně ne z důvodu toho, že by byl alkoholik, který nesnesl odpovědnost, že by si hledal milenky nebo zpronevěřil milion a odstěhoval se do Karibiku. Zamiloval se. Zamiloval se do muže, což je polehčující okolnost v rámci veřejného odsouzení - je homosexuál, tudíž nedává smysl další soužití se ženou, že? O dceru zájem projevoval vždy, nicméně matka mu v tom samozřejmě bránila. Neexistuje téměř nic, co bychom Charliemu mohli vyčíst. Vedle toho na sobě nosí čtvrt tuny tuku, které mu brání v tom, aby ukázal byť jen svou tvář na webovou kameru. Velmi frekventovaných slovem ve filmu je "nechutný", což probouzí pocity soucitu a lítosti s hlavním protagonistou. Ostatní postavy jsou osobnostně rozmanitější, nicméně jejich chování vůči hlavnímu hrdinovy už tolik ne. S Charliem se ocitáme na straně oběti mezilidských vztahů, lidských předsudků, citů, minulosti i obezity, která se ve snímku tváří jako důsledek, nikoli příčina jeho stavu (ačkoli je pravda přesně uprostřed). Ocenila bych podstatně širší škálu emocí, která donutí diváka přemýšlet o tom, co hlavní postavu vedlo k sebepoškozování tohoto typu - nejen emocemi zabarvené vylíčení minulosti. Vedle toho bych ráda zdůraznila, že se snímek odehrává pouze v jedné místnosti, což je pro emocemi znásilňovaného diváka téměř nepostřehnutelné. *po dvou měsících* Hlavní protagonista si zvolil cestu absolutní nenávisti sám k sobě, jelikož to bylo pohodlnější než nenávidět svět kolem sebe. Raději se utápí v sebepoškozování, čímž prohlubuje onu nenávist a ve svých očích glorifikuje každou jinou lidskou bytost. ()
Čekal jsem něco dost jiného, ale Aronofsky mě zase dostal. Naservíroval nám opulentní hostinu o jedné ztracené duši a jejím spasení. Spasení skrz vlastní dceru, vlastní vzpomínky, skrz závislost na jídle, skrz až intimní vztah se sestrou svého milence, ale taky skrz poslíčka s pizzou a poslíčka s vírou. 80% ()
Reklama