Režie:
Robert WiseScénář:
Nelson GiddingKamera:
Davis BoultonHudba:
Humphrey SearleHrají:
Julie Harris, Claire Bloom, Richard Johnson, Russ Tamblyn, Fay Compton, Rosalie Crutchley, Lois Maxwell, Diane Clare, Ronald Adam, Verina Greenlaw, Amy Dalby (více)VOD (2)
Obsahy(1)
Tajemný dům, který přináší smrt, skupina parapsychologů, kteří chtějí vyzkoumat podstatu nadpřirozena, hrůza, děs a zánik. Postavte se tváří v tvář neznámu i vlastní minulosti. Tento ČB snímek z roku 1963 patří ke klasice žánru a v roce 1999 byl natočen remake se stejnojmenným (anglickým) názvem, který u nás vyšel pod názvem Zámek hrůzy. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (125)
Nádherné a zároveň děsivé staré sídlo se stane na několik dnů útočištěm malé skupince lidí. Každý jeden z nich má své osobní důvody k návštěvě opuštěného místa. Navzájem se neznají a strašidelný dům jen napomáhá různým nedorozuměním či neshodám, napětí narůstá a zdání, že se vše dá logicky vysvětlit, se vytrácí. Natočeno naprosto úchvatným způsobem, černobílá kombinace umocňuje tísnivé pocity, hudební podložka je zvolena velmi citlivě a herecká kreace Julie Harris je výtečná. Challenge Tour Horror, 2016. ()
Na starší duchařiny koukám spíš se sebezapřením, ale tahle mi svůj kultovní status vysvětlit dokázala. Na rok vzniku až překvapivě strašidelná podívaná, kterou by hororový fanoušek neměl v žádném případě vynechat. Současně je to jeden z filmů, který staví na tom, že člověk se bojí věcí neviděných. V The Haunting opravdu žádného bubáka neuvidíte, ale bát se budete téměř se stoprocentní jistotou. Mistrovství. Horror movie of the Year ()
Dvě výtky: 1) Je to dlouhé. 110 minut je moc, zvláště proto, že to pravé ‚strašení‘ se rozjede až půl hodiny před koncem. Zbytek zabírají dlouhosáhlé dialogy o ničem, popř. o hrdinčině vztahu k matce, Freud by měl jistě radost. A za 2) Samotná hrdinka je sice solidně vyšinutá, bohužel ale do takového extrému (ukňourané monology), až to likviduje jakékoliv divácké empatie. Tudíž lepší tři hvězdičky s dodatkem, že po filmech Roberta Wise bažím i nadále, ten chlap v sobě něco měl. ()
Vystrašit diváka snad chtěli už hned první filmem i bratři Lumiérové. Od té doby se to s filmem táhne a každou filmovou dekádu určuje, kam až byl film se strašením schopný zajít. U filmu Strašení jsem na ono strašení byl opravdu hodně zvědavý. Námět byl více než dobrý. Je ale vidět, že už jsme v naprosto jiné době, protože to, co se tady odehrává mělo se strašením pramálo společného, leč atmosféra nebyla vůbec špatná. Jen škoda, že hlavní postava byla strašně afektovaná a profesor barákem korzoval, jak kdyby mu byly všichni duchové domu u prdele. ()
║Rozpočet $1,4milióna║ ()
Scénář: Nelson Gidding .. Uzavřená mysl je nejhorší obrana proti nadpřirozenu. Obdivoval jsem pečlivou práci filmařů, především kamera je perfektní. Film staví na atmosféře, kterou tvoří především tajemné zvuky starého domu a je protkán monology jedné z postav, které se její neradostný život pod psychickým nátlakem událostí zcela rozpadá a směřuje k šílenství. Ovšem nebál jsem se a tento druh atmosféry na mne prostě nějak nefunguje. Jistě, strach měl pramenit z toho, že nevíme, co se skrývá za zavřenými dveřmi, ovšem pokud měl doktor Markway v záměru udělat v domě výzkum paranormálních jevů, tím že bude nečinně postávat za dveřmi toho těžko dosáhne..:-) ()
Aby se stal dům další, potažmo hlavní postavou ve filmu, musí umět strašit. To tenhle neumí, protože nechápe základní věc, že největší strach vyvolávají diagonály, tedy schody na půdu, nebo do sklepa. V tomto filmu se ale pracuje výhradně s pohybem po jednom patře, a pokud se přece jen směřuje po vertikále, skončí to točitými schody jak z Vertiga (kde to díky mysterioznímu thrilleru fungovalo, ne tak zde na půdě hororu), a ke všemu tyto schody nejsou oddělené podlahami, ale „visí“ v celé místnosti, aby vynikl kubisticko-expresionistický pohled kamery z rohu místnosti. ()
„Ten dom stojí na kopci desiatky rokov a pokojne ďalšie desiatky stáť môže.“ Úchvatná hororová atmosféra s troška slabším (teoreticky) scenárom, ktorú na jedno z najukážkovejších diel hororového pod-žánru ghost house vyťahuje krásny fakt, aké je to celé vážne. Seriózne, „psychologické“ herecké výkony, chuť naozaj strašiť (a nie strápňovať sa tupými lakačkami, kedy zrazu zvrieskne hudba), temný záver a špičková detailná „technická“ práca (nádherne zariadený, obrovský dom, ktorý je de facto titulnou postavou). Tento film je veľmi nepríjemný (v dobrom) a jeho čierno-biela krása dodnes berie dych. Už v desivom prológu je naakumulovanej toľko hororovej atmosféry, že väčšina žánrových konkurentov bledne závisťou. ()
Nejen "horor o domě, kde straší", ale také drama konfrontující lidi odlišných zájmů a z odlišných vrstev, kteří si účastí v podivném experimentu chtějí nějakým způsobem udělat jasno ve svém životě. Ke kvalitě tohoto filmu příspívá i to, že obsahuje snad jenom jeden trik, a to v úžasné scéně s prohýbajícími se dveřmi. ()
Dlouho mi tenhle skvost unikal, ale konecne jsem to videl a musim souhlasit s mnoha fanousky - je nejlepsi. V subzanru horroru o strasidelnych domech nema konkurenci a to jsem vpodstate vsechny "dulezite" snimky videl. Nejen, ze jako jeden z mala dokaze vystrasit, a to i po 40 letech. Ale technicke provedeni je proste uzasne. Zbesile najezdy kamery a intenzivni zvukova slozka se vam jiste navzdy zapisou do pameti. Navic je jasne videt, kde bral inspiraci mladicky Sam Raimi, dodat filmu barvu tak mam obcas pocit, ze jsem v male chate kdesi uprostred lesu spolu s Ashem. Samozrejmne, jako v kazde spravne ducharine se pracuje pouze s naznaky a tusenim neceho zleho. Clovek se preci vzdy nejvic boji toho, co nevidi. Naprosta povinnost. ()
Nádherný horror. Co záběr, to perla. Překrásná širokoúhlá/černobílá kamera, dokonale zvládnutá režie a nálada. Lituju že sem se na film koukam s přítelkyní, sám bych se asi zbláznil strachy. Tohle je jediná a skutečně dobrá "adaptace" legendy o House Hill. ()
Chápu nadšení mnohých hororových fandů z tohodle kultovního díla. Zběsilé nájezdy kamery, netypické úhly, detailní nasvícení každé scény - tady jde vidět, kde bral Raimi inspiraci. Za málo peněz spousta muziky. Působivé je ještě rozlehlé viktoriánské sídlo, kde se lehce ztratíte, a stejně lehce přijdete o svůj rozum. Pár znepokojivých zvuků je totiž mnohdy děsivější, než horda digitálních bubáků. A k nejsilnějším scénám patří ta s dveřmi. Jenže na můj vkus je celý snímek trochu rozvleklý a příliš ukecaný. Postavy pořád tlachají, doktor Markway nic nezkoumá. Nejlepší z postav tak byla bláznivá paní Dudleyová a krásná lesbička Theo. Příjemný pokoukáníčko, ale na o dva roky starší NEVIŇÁTKA to podle mě nemá. ()
Vynikající "horor o domě, kde straší". Doporučuji každému, kdo viděl neúspěšný remake! Atmosférou podobný třeba The Others. ()
O Wisem se říká, že neměl talent, tak si to kompenzoval dokonale zvládnutým řemeslem. Nevím, jestli je to pravda, ale dokonalé řemeslo Strašení určitě je. Škoda že postavy se chovají strašně divně a každé slovo šustí scénářem,. 70% ()
Noc + sama doma + podivné zvuky ve tmě (hrčení ledničky, praskání ve skříni...) - to je přesně ta atmosféra, kterou potřebujeme! Bojím se ještě teď, tak děsivý film se jen tak nevidí. Asi donutím své plyšové hračky, aby zkontrolovaly všechny skříně a tmavá zákoutí domu, než půjdu spát. Brrrr. Přidávám se k Royovi do fanclubu Roberta Wise. ()
Strašně ukecané a natahované. Nedokoukáno. ()
Pri sledovaní tohto atmosferického starého hororu ma napadla jedna vec a to tá, že máloktorý film sa uberá zlatou strednou cestou. Zatiaľ čo súčasné horory sa utápajú v povrchnej krvilačnosti bez štipky príbehu a emócií, tak staré horory sa podriaďovali dobovým konvenciám, nadprirodzených tajuplných dejov sa dotýkali len náznakovo a veľakrát víťazila prehnaná dialogizácia. Strašenie možno prirovnať k Hitchcockovmu Psychu - obom týmto skvostom uberá tempo prílišná ukecanosť postáv a postavy detailne vysvetľujú aj to, čo si divák dokáže domyslieť aj sám - považovali divákov v minulom storočí snáď za intelektuálne nespôsobilých?! Psycho vo mne vďaka kultovým scénam zarezonovalo o niečo viac, ale Strašenie je v niektorých pasážach desivejšie a odvážnejšie. Gotický zámok, sugestívne zafarbenie a komorná strašidelná atmosféra sa postarali o vynikajúci filmový zážitok. Jednu hviezdu strhávam len za príšerne hysterickú Julie Harris, ktorú si v scenári mohli odpustiť. ()
Ikonické strašidelné filmy sú zväčša zárukou kvalitného diváckeho zážitku. Ten sa však pri Strašení tak úplne na sto percent nedostavil. Len tak zhruba na 60. Primárne pre hlavnú chybu, ktorou trpí každý slabší horor - totiž tú, že nedokáže diváka vystrašiť, ba ani vyvolať v ňom zvláštnu predtuchu, podivuhodné mrazenie, záhadu. Režisér sa snažil ako mohol, no celkove to bolo menej desivé, ako návšteva strašidelného zámku v dnešnom viedenskom Prátri. Napriek zaujímavej zápletke, v ktorej sa snaží lovec záhad získať s pomocou privolaných médií (dvoch žien) a mladého skeptika (nádejného dediča domu) dôkaz o existencii nadprirodzených síl v dome s temnou minulosťou, záhadnými úmrtiami a zvláštnymi úkazmi v ňom. Časť filmu, kedy sa hlavná hrdinka rozhodne zobrať život do vlastných rúk a šlohne rodinné auto, silno pripomínala úvodnú časť filmu Psycho Alfreda Hitchcocka, kde mladá sekretárka ukradne firemnú tržbu a vydáva sa autom naprieč Amerikou. ()
Začnem tým, že film bol famózne natočený. Skvelá atmosféra počas celého filmu a ani neviem prečo som tento skvost, tak dlho odkladal. Dnešné filmy s takouto atmosférou, tak tých je dnes ako šafránu. ()
Myslím, že je načase uvedomiť si, že pozeranie hororov pred rokom 1980 pre mňa nemá žiadny zmysel. Nie je mi teda príslušné hodnotiť tieto filmy, lebo nechcem nikoho uraziť. Nebudem teda k filmu nič písať. Názor nech si spraví každý sám. Každopádne je toto posledný "horor" čo som sa pred uvedeným rokom snažil vzhliadnuť .. ()
Reklama