Deníček (1)
Joker (2019) ***
Dlouho jsem byl zvědavý i natěšený na nový film z prostředí Gothamu. Po zhlédnutí ukázek jsem byl však trochu rozpačitý a ještě více po zhlédnutí celého filmu. Na jednu stranu bylo dost na dřeň ukázáno šílenství v jeho destruktivní podobě k jedinci i společnosti, stejně jako byl film psychologickou sondou do duše "otloukánka" "nýmanda" a zkrátka neúspěšného člověka snad na všech frontách, který je pro většinu lidí zkrátka neviditelný a naprosto nezajímavý, což ho i s dalšími okolnostmi nutí na sebe upozornit tím nejbizarnějším a zároveň odstrašujícím nelidským způsobem, kdy nad ním převezme vládu totální šílenství. Film se poměrně dlouho rozbíhal ve velmi pomalém tempu, předsatvitele klauna - Jokera - nýmanda snad nemohlo vybrat lépe, na ulici byste jej přehlédli jako pouštní krajinu. Co mne osobně spíš zaráželo, že se film aspoň z mého pocitu snaží vzbudit dost silnou empatii k hlavní postavě - de facto cynickému vrahovi, ať už jsou okonosti, které jej k tomu dovedly jakékoliv, a můžete mít pro jeho propadání se do depresí a psycha jisté pochopení do chvíle než překročí hranici a poprvé zabije... od té chvíle je to jen smutný pohled na spirálu, která unáší Jokera strmě dolů a člověk si říká proč?... proč se natáčejí tyto filmy, takto brutálně realistické, kde to s komiksem už nemá mnoho společného... tak cynické... nejsem v tomhle směru nějak cimprlich, rád čtu horory Stephena Kinga i sleduji hororové seriály...ale tento film byl opravdu spíš rozborem rozpadu osobnosti - jejích posledních zbytků lidskosti a vzájemnosti, která se změní v monstrum a strhne sebou i společnost. Ptám se podruhé na přínos takovéto kinematografie - ani nepobaví, ani nedojme, spíše šokuje a tváří se nezúčastněně cynicky s ambicí, že takhle se teda dělá art pro náročného diváka. Takhle se dle mého dělá film, který nás nikam neposune... naopak. Nedivím se, že dost diváků tohoto filmu píše, že jednou jej vidět naprosto stačí...