Režie:
Karel ZemanScénář:
Karel ZemanKamera:
Zdeněk KrupaHudba:
Karel SvobodaHrají:
Otakar Brousek st., Jaroslav Moučka, František Filipovský, Naďa Konvalinková, Helena Vondráčková, Zdeněk Vašek, Miloš Vosmanský, Hana Zaoralová (více)Obsahy(1)
Poslední film klasika trikového filmu Karla Zemana vznikl ploškovou animací - tudíž ani nepředstírá nějakou trojrozměrnost. Inspirován klasickými českými pohádkami, vypráví o malém rytíři, jenž se vypravil do světa mocných, aby posléze seznal, že není důležité dobrodružství u honosných dvorů, nýbrž přátelství prostých lidí. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (144)
Rozhodně neuděluji tomuto filmu tak skoupé hodnocení z důvodu toho, že bych se nechal zmást jako jiní a pouštěl si jej s domněním, že se jedná o další verzi klasického příběhu o Jeníčkovi a Mařence. To naopak dost kvituju, že se Zeman vydal jinou cestou a odvyprávěl něco, co vlastně nemá obdoby. Bohužel se nemůžu ubránit tomu, že v případě jeho posledního kousku forma ve velkém válcuje obsah a kromě té pozoruhodné ploškové animace, kvůli níž jsem tady, jsem si z filmu vůbec nic neodnesl. ()
Originální trochu fantasy variace na klasické české pohádky, tvářící se jako zapomenutý příběh z „předpohádkové“ doby, takový malý domácí Silmarillion (děti mávající ze země v závěrečné scéně jsem si vždycky automaticky ztotožňoval s „opravdovým“ Jeníčkem a Mařenkou, které patálie s perníkovou chaloupkou teprve čeká). Možná i lehce nahodnocuju, ale to je tím, že se mi Zeman se svou labutí písní strefil přesně na rozhraní mezi dětství a dospívání, kdy ve mně silně zarezonoval boj různých stránek osobnosti hlavního hrdiny v podobě tří skřítků, jeho temná proměna, Mařenčin původ ve světě mimo tento svět i Svobodovy melodie (právě jen ty melodie – rutinní synťáková instrumentace a aseptický hlas Helenky V. mi připadaly nepatřičné i tenkrát na prahu osmdesátek v čerstvě postaveném malenovském kině Květen, co už je dnes zase zavřené). ()
Neviem prečo, ale vždy som si podľa názvu myslela, že to je ten Honzík a Mařenka, ktorí nájdu perníkovú chalúpku. Takže ma dej príjemne prekvapil, aj keď ma viac začal baviť až po prílete labutí. Krásna Svobodova hudba, najmä tie temnejšie pasáže. Tá temnota veľmi pasovala aj príbehu, keby jej bolo viac, bolo by ešte lepšie. Štýl animácie krásny, tam nie je čo vytknúť. Snáď len tá Honzíkova pasivita v prvej polovici filmu a to, že niektoré postavy rozprávali viac ako mali a naopak. ()
Čarodějův učeň je podle mého názoru o třídu výš. Pohádka o Honzíkovi a Mařence není tak hororová a temná, atmosféra je melancholická, místy i humorná ("pád" Jana Lucemburského, rytířský turnaj). Co se určutě povedlo je proměna Honzíka, hudba Karla Svobody, píseň Heleny Vondráčkové a skřítek Rarach, který je jednoznačně nejlepší postavou této pohádky. Zklamán jsem byl zejména jednoduchostí děje a nízkou mírou zábavnosti snímku. Tři a půl hvězdy, ale na čtyři to zatím není, možná po druhé projekci. ()
Dojemné,poučné,veselé i strašidelné....Prostě tak jak to Karel Zeman ve filmu a Karel Svoboda v hudbě uměli.Ano bohužel už u obou mluvíme pouze v minulém čase....Stejně si ,ale někdy říkám že některé věci či lidé neumírají....Prostě NEMOHOU !!!!Tak ještě jednou díky všem tvůrcům těchto filmů za zážitky přetrvávající v našich srdcích léta.Díky.... :) ()
Galerie (21)
Photo © Filmové studio Gottwaldov / Zdeněk Krupa
![Pohádka o Honzíkovi a Mařence - Fotosky](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/158/740/158740431_86a57b.jpg)
Zajímavosti (2)
- Hudební motiv Ostrova snů (čas 00:27:30 nebo 00:40:10) je uveden na soundtracku seriálu Návštěvníci (Supraphon 1985) ve 2. části 9. stopy „Návštěvníci zasahují“. Hudební motiv je ale jenom podobný tomu, který zní v seriálu (3. a 4. část). (jan.hryz)
- „Zpívám své zpívání“ se jmenuje písnička, která provází film. Zpívá ji Helena Vondráčková, autorem hudby je Karel Svoboda a text složil Zdeněk Borovec. (sator)
Reklama