Režie:
Doris DörrieScénář:
Doris DörrieKamera:
Helge WeindlerHudba:
Claus BantzerHrají:
Heiner Lauterbach, Uwe Ochsenknecht, Ulrike Kriener, Dietmar Bär, Doris Dörrie, Sabine Wegner, Ulrich Günther, Monika Schwarz, Edith Volkmann (více)Obsahy(1)
Umíte bezbolestně zneškodnit milence vlastní ženy? Německá komedie o lásce a nevěře. Německá režisérka, scénáristka a spisovatelka Doris Dörrie (1955) se ve většině svých děl zabývá s jistou dávkou humorného nadhledu konfrontací mužského a ženského světa. Výchozím bodem její třetí celovečerní komedie Muži, která v době vzniku, v roce 1985, slavila v Německu velké divácké úspěchy, se stal tradiční milostný trojúhelník. Řešení ovšem už tak tradiční není. V den dvanáctého výročí svatby se spořádaný, ale trochu nudný manžel Julius dozvídá od své ženy Pauly, že má milence. V jeho úspěšném životě manažera reklamní společnosti, žijícího ve vilce na předměstí Mnichova se svými dětmi, je to první chyba na předem nalinkované cestě. Julius odchází s jistým plánem. Chce totiž poznat, jaké kvality má muž, který mu odlákal ženu. Náhoda ho přivede k němu do bytu jako podnájemníka. Tím začíná neobvyklé soužití dvou mužů a soků v lásce, které nebezpečně osciluje mezi jistou sympatií a nenávistí. Julius ovšem zvolí rafinovanou cestu, jak odstranit milence ze života své ženy. Režisérka Doris Dörrie vstoupila tímto snímkem, právě tak jako další komedií „Peníze“, do širšího povědomí diváků. ČT uvedla v nedávné době např. její povídkový film „Jsem hezká?“, který opět řeší z několika úhlů pohledu soužití muže a ženy. Ve snímku „Muži“ se také proslavili dva posléze velmi obsazovaní mužští protagonisté – Heiner Lauterbach a Uwe Ochsenknecht. (Česká televize)
(více)Recenze (6)
Úspešný manžel, manželka s milencom a bohém bez práce ( je jej milencom ) sa stretávajú v mileneckom trojuholníku, ktorý scenáristka a režisérka upraví v prospech diváka. Príjemný film. ()
Ne! Základní nápad v pořádku, jak píše kolega Houdini - chceš-li se zbavit milence své ženy, přetvoř ho na sebe. To by mohlo být geniální. Jenomže místo dalších dobrých nápadů a hlavně realizací se tady jenom otravně plká. Dobrý dabing z Brna. ()
Jak se zbavit milence své ženy? Změňte ho! ()
Podle názvu jsem čekal další genderovou kritiku nebo feministický snímek plný žen, které se budou bouřit stereotypům. Místo toho jsem dostal krásný a upřímný komorní film. Snímek, který vznikl až na konci plodného období nového německého filmu je sice mnohem komerčnější a z mnoha důvodů méně zajímavý než předchozí díla této vlny, ale o to víc je lidský a milý. Jeho hlavní hrdina je sám nevěrný, ale když mu to stejné udělá manželka, zhroutí se a odejde z domu. Svou situaci pak vyřeší poněkud netradičně a sice tak, že se k milenci své ženy nastěhuje, čímž vzniká prostor pro vtipné i dojemné situace. Vztah s mužem, který je jeho dokonalým protipólem pak nechává volně vyvíjet a balancuje mezi chutí mu všechno vrátit, a přiznáním si, že je to vlastně fajn chlap. To, že se jedná o jeden z komerčně nejúspěšnějších filmů NNF se dá přičíst i tomu, že má poměrně blízko k hollywoodskému stylu i naraci. Hrdinové v něm objevují banální pravdy, ale to jsou právě ty, které jsou v životě nejdůležitější a na které díky jejich banalitě často zapomínáme. Nemůžu souhlasit s Bluntmanem, že ústřední situace je naprosto nemyslitelná a vykonstruovaná, protože sám vím, že v některých situacích se člověk nechová racionálně a stát se může ledacos. Ani to, že film "potvrzuje dominantní heteronormativní ideologii" nevidím jako negativum, protože po všech těch filmech bořících genderové stereotypy se jedná o příjemný oddych a o fabuli, která je alespoň v něčem podobná reálnému světu. Hlavní mužské postavy se možná nechovají zrovna typicky, ale přesto jsem se s nimi dokázal do velké míry ztotožnit, což je o to zajímavější, že Muže natočila žena. Možná, že nám některé ženy opravdu rozumí víc, než my sami :-) ()
(NNF) Možná za to může film, možná já - těžko říct. MUŽI jsou inzerováni jako komedie, na jejímž plakátu jsou dva spoře odění páni, nechybí cena od Spolku německých filmových klubů a nominace na Independent Spirit Award, ale i fakt, že se jedná o jeden z komerčně nejúspěšnějších titulů Nového německého filmu. Na základě žánrového zařazení bych neočekával, že půjde spíš o drama, které se uchyluje ke komediálním prvkům pro odlehčení jinak dramatické situace, kdy máme fandit nedospěle či naopak ryze pragmaticky a sobecky se chovajícím postavám. (Jde o ukázkový příklad toho, co Roger Ebert nazývá "idiot plot" - kdyby se postavy nechovaly jako úplní idioti, film by nemohl být. Je lepší neuvažovat, jak milenec manželky neví, jak vypadá její skutečný manžel - vůbec celá ústřední situace je hrozný konstrukt.) Dle plakátu či fotosek bych si myslel, že se bude jednat o film s homosexuální tematikou, popř. že "při nejhorším" budou alespoň politicky nekorektně nastoleny nové pořádky. Na místo toho je akorát potvrzena dominantní heteronormativní ideologie s převládajícím pohledem na genderové role ve společnosti (ženy jsou nevěrné, muži nedospělí bohémové, resp. workoholici). Rozporuplnost v přijetí (komerční úspěšnost vs. "nezávislé" ceny) si pak vysvětluji tím, že se jednalo o televizní (alespoň svým rozpočtem) projekt, který byl úspěšný divácky i kriticky, a tak ho lze vnímat obojak. Pravděpodobně za to, že se mi ultrakonzervativní snímek ženské (!) režisérky Doris Dörrie nezamlouval tolik, jako se líbil ostatním, můžu já - nemám rád feel-good filmy, které si hrají na něco víc a jsou i jako něco víc přijímány. ()
Reklama