Obsahy(2)
Pes Bim má krásny vzťah so svojím pánom Ivanom, ku ktorému ho viaže silné puto. Jedného dňa však Ivan ochorie a musí ísť do nemocnice a odtiaľ do Moskvy, kde sa má podrobiť operácii. Bim ostane v opatere dobrej susedky, no túži len po svojom pánovi a preto sa vydá hľadať. Na jeho ceste ho čaká mnoho dobrodružstiev a stretnutí s dobrými, ale i zlými ľuďmi. (STV)
(více)Recenze (61)
Krásný dojemný snímek. Od sovětské kinematografie bych v těch letech nic podobného nečekal, a - světe, zboř se - ono ano. Dodnes si pamatuji větu toho malého chlapečka : NEPLAČ, DÁM TI KRÁSNÉ ČESKOSLOVENSKÉ PASTELKY!. Viděl jsem to jen na povinné školní návštěvě kina a potom ještě jednou v televizi, nicméně i tak s klidným svědomím dám 90%. ()
Jednoduchý příběh o přátelství mezi psem a člověkem v Sovětském svazu v sedmdesátých letech minulého století. To je zkrácený popis tohoto snímku. Možná je pro někoho moc dlouhý, ale pro mě byl překvapivě silný a vzal jsem si z něj poměrně hodně. Bílý Bim, Černé ucho je totiž neobvykle otevřený ruský film. Nenaleznete v něm žádnou propagandu, ani žádnou politickou agitku. Jednoduše zobrazuje obyčejný život a občas zabrblání na politiku. Nebo spíš na společnost a zlé, hloupé a závistivé lidi, kteří žijí všude na světě. Krásně vystupují i myšlenky na souznění s přírodou. Příroda je krásná a je jí potřeba. Pro někoho může být tou nadějí, která vede člověka dál. Nejkrásnější a nejsilnější okamžiky filmu jsou právě ty beze slov. Záběry nádherné krajiny, pozorování dobrodružství Bílého Bima, pohledy do očí lidí bez dialogu,… Kam se hrabou podobné pozdější filmy z běžné produkce (Lassie, Psí poslání, apod.)? Bílý Bim je s přehledem strčí do kapsy. ()
Nádherný film ... Ale, jak už jsem psala, nemám odvahu se na něj ani po těch dlouhých letech znovu podívat. Teď jsem, i s mými malými vnoučaty, hlídala dva anglické setry našim příbuzným, kteří odjeli do zahraničí. Nemohla jsem si nevzpomenout na Bima a dětičkám jednoduchým způsobem převyprávět jeho příběh. Kvůli emočnímu otřesu, který jsem kdysi sama zažila, bych jim film zatím rozhodně nepustila. Vzpomínám na Bima a jeho páníčka... a též zdravím velké uličnice a super společnice Alyschu & Nigel :-). ()
Když jsem byl malý, viděl jsem tento film a konec tak probulel, že mne rodiče nebyli schopni utišit. Dávno po letech jsem film viděl znovu a ač jsem si závěr pamatoval a mohl být tedy připraven, přesto jsem měl opět mokré oči a stažené hrdlo. Nevím zda je to kvalitně natočeným snímkem, či zkrátka tím, že mám moc rád psí kamarády a vůbec vše živé. Bim, stejně jako později Goro, při své pouti a hledání pána potkává různé typy lidí. Od hodných, kteří mu pomáhají či dají najíst po typy od kterých mu hrozí bití i smrt. Je to tedy i taková obrácená sonda pohledem čtyřnohého přítele člověka na nás vládce tvorstva. ()
pamatam ze ako chclapec som nenavidel tu babiznu ktora stale nadavala na Bima a deda ktory ho siel v noci uviazat do lesa. nastastie my sme na to neboli 3x povinne zo skoly, cize i ked je ozaj neuveritelne dlhy, tento pribeh sa mi neprejedol. slabsej povahe na konci aj slza z oka vyskoci :) -1* za dlzku, inak by to bolo jednoznacne za 5* ! ()
Galerie (20)
Zajímavosti (1)
- Bim je rasa anglický setr. (greeneye)
Reklama