Režie:
Emilio FernándezScénář:
Mauricio MagdalenoKamera:
Gabriel FigueroaHrají:
Dolores del Rio, Pedro Armendáriz, Beatriz Ramos, Irma Torres, Arturo Soto Rangel, Lupe Inclán, Rafael Icardo, Lupe del Castillo, Salvador Quiroz (více)Obsahy(1)
Malíř vypráví historii obrazu, na němž pózuje nahá indiánka. Dozvídáme se historii jeho vzniku, která však měla tragický konec... (Dr. Hawkeye)
Recenze (10)
Maria Candelaria (María Candelaria)*** (Mexiko 1944)*** Režie: Emilio Fernández*** Scénář: Emilio Fernández, Mauricio Magdaleno*** Kamera: Gabriel Figueroa*** Hudba: Francisco Domínguez, Rodolfo Halffter*** Střih: Jorge Bustos, Gloria Schoemann*** Hrají: Dolores del Rio (María Candelaria), Pedro Armendáriz (Lorenzo Rafael), Alberto Galán (El Pintor), Margarita Cortés (Lupe), Miguel Inclán (Don Damian), Beatriz Ramos (reportér)*** Jazyk: Španělština*** 76 minut (USA)/ 102 min (Mexiko)*** Malíř vypráví historii obrazu, na němž pózuje nahá indiánka. Dozvídáme se historii jeho vzniku, která však měla tragický konec. Film si dokáže i přes své stáří získat svého diváka, místy však nudí až přehnanou teatrálností. ()
Tradičně rozdělené dobro a zlo, tedy dobré vlastnosti představují pohlední lidé a naopak, tradiční dějová struktura, vesničané brojí proti dívce chudobné, ale přes nevalný původ poctivé, ta je všechny mravně převyšuje. Možná mohl příběh uzavírat opět malíř v ateliéru, když ho uvedl. Dolores del Rio jsem viděla určitě poprvé v mexickém filmu, a přestože hrála ženu o generaci mladší, věřila jsem jí tu nevinnost. Na filmových webech je film pro mě nepochopitelně slabě hodnocený, přinejmenším kamera skvělá. ()
Tento film byl pro mě zajímavý asi jen proto, že je mexický. I s ohledem na dobu vzniku tohoto snímku jsem se nezbavil dojmu, že film působí v mnoha ohledech dost naivně. Největší překvapení pro mě bylo, že příběh není orámován. Na začátku totiž postarší malíř začne vzpomínat na jednu událost, kterou pak po dobu celého filmu sledujeme. Když tento melodramatický příběh skončí, automaticky jsem čekal návrat do současnosti za malířem, který svůj příběh právě dovykládal. Nic takového se ale nestalo a film tak končí zároveň s příběhem, který nám malíř vypráví. ()
Kouzelně naivní a zároveň líbezná oslava ženy-trpitelky (za vším hledej Malinche). Od úvodní scény, kdy vidíme nejprve sochu a malbu, je ustanovován mýtický charakter vyprávění. Také malíř převypravuje spíše to, co se traduje, nikoli skutečné události – je zřejmé, že nebyl přítomen zdaleka všem událostem, jež v „jeho“ flashbacku vidíme. Některé herecké výkony (rtuťovitý „musímsidoněčehokopnout“ Don Damian) a motivy vyprávění (selátka nahrazující děťátko) můžou působit komicky, ale jako celek je film překvapivě sevřený, nekomicky lyrický a na vyšší umělecký level než běžné melodrama povýšený vynikající, Ejzenštejnem silně ovlivněnou kamerou Gabriela Figueroay (ohně!). 80% ()
4/10 Takový prapředek všech jihoamerických dramatů a telenovel. Malíř neochotně vykládá košatý příběh svého nejznámějšího obrazu - aktu indiánské krasavice. Ta jest postižena pověstí své povětrné matky - nepochopitelně ji nenávidí celá vesnice. Linie příběhu je možná i zajímavá a jímavá, já se ale bavil spíš na pohádkových drobnostech - mraky jako malířem namalované, stromy lemující řeku jako zahradním architektem v obrovském ateliéru vysázené a vesnice z turkyně se všemi možnými schematicky lidovými charaktery - hamižný PAN prodavač, krásná sokyně v lásce, oddaně milující hezoun nebo dobromyslný Padre. Celou dobu jsem čekal na odhalení starší, ale stále pohledné hlavní představitelky do předlohy aktu, ale tvůrci se tomu elegantně vyhnuli, takže nezbylo než vzít za vděk s vyrýsovanými bradavkami v posledním záběru. Nejsem rasový odborník, ale přišlo mi, že všichni zúčastnění hrdinové, ať už vyšší vrstva nebo "špinaví indiáni", byli jako by je jedna mater mala. Veselé záběry: vykopnutí vězeňských dveří, požehnání zvířátkům, lynčující dav honící svého vesnického Frankensteina. ()
Galerie (4)
Zajímavosti (1)
- Snímek získal cenu za nejlepší film v Cannes. (Pavlínka9)
Reklama