Režie:
Philip BarantiniKamera:
Matthew LewisHrají:
Stephen Graham, Hannah Walters, Jason Flemyng, Ray Panthaki, Vinette Robinson, Áine Rose Daly, Lourdes Faberes, Malachi Kirby, Rosa Escoda, Alice Feetham (více)Obsahy(1)
Šéfkuchaři Andymu směna v jeho restauraci ani nezačala, a už nestíhá. Je poslední pátek před Vánoci, a tak si chce fajnové jídlo dopřát snad každý. Hosteska přijala příliš mnoho rezervací, nespokojený kontrolor šmejdí v kuchyni a do toho všeho má dorazit i Andyho mentor, kuchařská ikona, přicházející bez varování, zato s partnerkou, uznávanou food-kritičkou. Hůř snad být nemůže. Jednozáběrová jízda hektickým večerem začíná… Britský film s famózním Stephenem Grahamem v hlavní roli se žene kupředu nesmlouvavým tempem práce v gastrobyznysu. Trefný ale bude připadat všem, kterým se pod tíhou profesního stresu někdy zavařila hlava. (MFF Karlovy Vary)
(více)Videa (1)
Recenze (354)
Příliš realistická, nervy drásající podívaná. To nezní příliš lákavě, ale dovolte mi to vysvětlit. Díky tomu, že film je celý natočen na jeden záběr, pociťujete více úmornost situace a lépe se vžijete do stresu postav. Cítíte se, že když se večer v restauraci pokazí všechno co může, jste s personálem u toho. Personál je ale jen banda obyčejných lidských bytostí se svými problémy a starostmi, které nemizí v důsledku že nejsou hlavními postavami nebo tím že mají málo prostoru. V tom je film realistický, až to bolí. Nalezneme zde neuvěřitelnou organičnost mezi vztahy které mezi sebou postavy mají. Každá z nich tedy působí jako reálný člověk, někdo více komplexní, někdo žijící jen proto aby se choval jako čůrák. Tak to v životě je. Měl jsem neustále pocit, že se každou chvíli něco pokazí a párkrát jsem si toho všiml dříve než to bylo odhaleno. O to více film připomínal nevyhnutelně tikající bombu čekající na explozi. Bombu krásně podtrhnutou dusnou mrazivou atmosférou, která by se doslova dala krájet. Dala by se krájet. Jakože film o kuchyni. No nevadí... **** ()
Pokud má Pohlreich účet na ČSFD, tak tento film bude mít ve své topce. Jeden obyčejný den v období před Vánoci v restauraci - vše je natočeno tak, aby to působilo jako film točený na jeden záběr v reálném čase podobně jako ve snímku 1917. Každý kdo chodí do restaurace se jen pousměje, jak dobře jsou zde zahrnuty určité typické charaktery jak z řad hostů - někteří se chovají jak hovada, flirtujicí ženské obtěžující svého číšníka, influenceři co si myslí, že můžou všechno. Do toho i typičtí zástupci ze stran zaměstnanců - ti co se je flákají a mají na párku, ti co makají nadmíru dobře, ale nikdo to neocení, brigádníci či nováčci co dělají školácké chyby, neschopná protekční nadřízená, kterou nemá nikdo rád... Skvělá kamera a herecké výkony (především když šly v pár situacích emoce ven) hlavně u Grahama, který většinou hraje jen vedlejší role ve velkých filmech. Když se člověk podívá na top gun, tak má chuť poslat přihlášku do americké letectva, po tomto snímku asi polovina lidí radši přehodnotí svůj sen pracovat v gastro světě...7/10. ()
Herecky a formálně skvělý. Scénáristicky to ale bohužel dost pokulhává. Postavy od zaměstnanců po hosty jsou jednorozměrné figurky, nemají žádný zajímavý vývoj, dějové zvraty jsou buď na sílu nebo extrémně očekávatelné, no a závěr nepřinese ani překvapení, ani katarzi. Jen je prostě úplně logickým pokračováním toho, co se děje od první minuty a kdyby nastal v polovině filmu, nikoho to nepřekvapí. Škoda...námět, prostředí i nápad zpracovat to celé jako jednozáběrovku je skvělý. 7/10. ()
Ve velkobritském stravovacím zařízení se ten večer sralo snad úplně všechno. Začalo to nějakým těžce zneuznaným a zamindrákovaným kokotem z hygieny, nekompromisně hnědopišsky kázajícím HACCP jako písmo svaté a labužnicky si vychutnávajícím moc ze své jediné funkce v životě, kde jej kluci nebudou šikanovat a holky se mu vysmívat. (Tímto srdečně zdravím celé mužstvo těžce nemrdaných škodolibých masitých žen inženýrky Moravcové z KHS Ostrava a doufám, že si stále uspokojivě regresně vybíjejí svou neutěšenou realitu a životní prohry na chudácích, co jeden den v měsíci náhodou nevyplnili teplotu v ledničce). A dál to možná znáte. Generální nenažerka totálně neschopná protekční papínkovská piča, která by neuřídila ani dopravu na dětském hřišti, druhé gastrohousle se cítí těžce podhodnocené a vyhrožují, do toho problémy s nefachčenkovskýma negrama v myčce, které nemůžete vylít, aby vás nějaký kancelační neobolševik náhodou neoznačil za rasistu a xenofoba, někdo se vysral na logistiku zásobování, čili musíte plácat humra na menu z tuňákových konzerv a týden leklé makrely, tolik překvalifikovaným kráječům je nutno co deset minut vyslabikovat slovo K-R-Á-J-E-T, aby při tom neustálém rozbíjení atomu chápali, co mají ve svém pracovně právním vztahu vlastně dělat, impulzivní omáčkář potřebuje každou chvíli odbornou psychoterapii, aby někomu nerozkopal držku, přičemž ostentativně flákající se barmani v tom shonu přispívají ke všeobecné kardiopohodě všech chvátajících tím, že si vykládají vtipy a flirtujou s kundama. A to se za chvíli otevřou dveře a dovnitř vtrhne banda civilizačně pokřivených, rozmazlených arogantních pamrdů, celých dychtivých jen na to, aby jim přinesli jídlo o 5 minut později nebo aby našli v gaspáču chlup toho negra z myčky a totálně vám rozjebali reputaci na asociálních sítích. Mezi nimi ke všemu tomu sraní dnes bude i jedno z těch vypatlaných hovad polrajchovského typu, dvouletým oborem kuchař / číšník renesančně vzdělané až k dokonalé intelektuálně filosofické moudrosti, ovšem profláknuté bulvárními mediálními žumpami pro bečící střihače ušima, tudíž vám bude celý večer povýšenecky s mentorskou dickcí vysvětlovat, že chuť v žádném, ale v žádném případě není ryze subjektivní disciplína a v té kachně vám k myšulínské hvězdě chybí přesně 0,035 mg koriandru. Kokot nafrněný! Když si k tomu ještě připočtete telefonicky neustále prudící ex, která vás chce odříznout od fuckana proto, že jste si za celou tu hektickou šichtu nenašel čas říct potrátkovi „dobrou noc“, dojdete k jednoznačnému závěru, že tohle se bez koksu prostě nedá, z něčeho takového by jednoho úplně klidně mohlo jebnout a „odvařilo“ by to snad i nejflegmatičtějšího šéfkuchaře světa. Prostě tenhle Barantini ukázal, že plnotučný, diváka brutálně stresující a nehtohryzný akční napínač až horor se dá v pohodě za pár šupů celý zmáknout jen v jednom interiéru a s pouhými deseti herci. ()
Dôkaz, že thriller sa dá natočiť aj v kuchyni! Natočením na jeden záber to prakticky od prvého momentu vtiahne a nepustí až do záveru. Je až neuveriteľné ako neskúsený Philip Barantini dokázal aj na tak malej ploche natočiť niečo tak napäté, emotívne, realistické. Osobne som síce čakal, že scény sa postupne vyhrotia až do ab absurdum, no nakoniec som rád, že film ostal po celý čas v hraniciach uveritelnosti a realičnosti deja, a prakticky "len" trefne odprezentoval s čím všetkým sa taká reštaurácia musí popasovať - od rôznych problémoch so zamestnancami (docházka, ambície, vzťahy medzi nimi, konkurenčné ponuky), cez rasistikých hostí, otravných influencerov, namyslených kritikov, až po problémy s peniazmi. Toto by mala byť povinná praktická výučba na Strednom Odbornom Učilišti v odbore Kuchár/Čašník. CELKOVO: 8/10 ()
Galerie (21)
Zajímavosti (9)
- Stephen Graham (Andy) a Hannah Walters (Emily) jsou ve skutečnosti manželé a vedou spolu produkční společnost Matriarch Productions. Graham je dyslexik a v rozhovoru v roce 2019 přiznal, že mu manželka předčítá scénáře. (DavePave)
- Filmovanie prebiehalo v londýnskej štvrti Dalston. (MikaelSVK)
Reklama