Režie:
František FilipScénář:
Jiří HubačKamera:
Vladimír OpletalHrají:
Ladislav Pešek, Miloš Nedbal, Ota Sklenčka, František Filipovský, Jiřina Šejbalová, Bedřich Prokoš, Josef Patočka, Darja Hajská, Libuše Švormová (více)VOD (2)
Obsahy(1)
Příběh o setkání abiturientů píseckého gymnázia, příběh o přetrvávající síle přátelství, lásce, čestnosti a povinnosti autora Jiřího Hubače a režiséra Františka Filipa patří k nejkrásnějším inscenacím České televize. A patří také do dlouhé řady vynikajících a nejsledovanějších filmů, inscenací a seriálů, které režisér František Filip během pěti desetiletí svého tvůrčího působení v televizi vytvořil. Dílo F. Filipa je prostoupeno hřejivým porozuměním pro všechno lidské, vyzařuje povzbuzující úsměv a naději. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (116)
Naše /herecká/ klasa. Když alma mater své děti do světa vypustí. Po letech nastane rekapitulace životní. Tolik přiznané pravdy o lidské marnosti, bolesti, touze, souznění a podstatě přátelství z ní vyústí. I mě, přiznávám, závěr s sebou vzal do slzavého údolí. ()
Nijak originalni, ale svym nametem velmi vdecne tema. Vyborne dialogy a skvele herecke vykony, zaver ve vezi s Peskem a Nedbalem je genialni a dojal me. Velmi dobre napsane postavy, kdy kazda charakterizuje jinou osobnost. Atmosfera z zivotniho bilancovani z filmu jenom sala..., pekna hudba. ()
Velmi silných závěrečných 20 minut bohužel nevyváží fakt, že do té doby to nebylo nic úžasného a na začátku mi představené charaktery byly dokonce protivné. Objektivně nepochybně kvalitní film, ale mě úplně tolik netrefil. 65% ()
Mistrovské dílo pana Hubače. Dialogy fungují, nešustí to papírem. To vše podepřeno nejlepší hereckou gardou. Poslední role Jiřiny Šejbalové. A nejlepší je samozřejmě Miloš Nedbal. Byť závěrečný monolog ve věži je možná o dvě-tři věty delší a uplakanější, než by potřeboval. Díky, mistři. ()
Sentiment a 50 let staré, nicméně stále nepřekonané křivdy, nic víc. ()
Herecký koncert zejména Oty Sklenčky(který vyjímečně nehraje komunistu) a Miloše Nedbala. Scénáristicky i režijně i herecky se jedná o vyjímečné dílo označené jako TV film. Nemá cenu popisovat co je na tomto filmu krásného a dobrého, chtěl bych jen podotknout, že na rok 80 je to i odvážné. Spolužačka v Oregomu, Nedbal nemá rád lidově demokratické zřízení a nadává Peškovi do soudruhů. Obecná kritika zlodějny, pohřbili jsme ideály kterým jsme věřili atd. ()
Herecký koncert! ()
Hrůza. Od samého začátku mi byly všechny hlavní postavy, s výjimkou Nedbala, až nechutně nesympatické. Jaká škoda, že vnoučata nezamykala Peška v pokoji důsledně, a on se tak volně pohyboval po plátně a otravovat život všem okolo. Mohli jsme být ušetřeni jeho doslova svazáckého nadšení a jeho moralizujících řečí, ze kterých by vrhl i Mirek Dušín. Nejlepší postavou byl bezesporu Nedbal, minimálně na začátku příběhu. O něm jediném se dalo říct, že věkem člověk moudří (pokud by tohle přísloví platilo, ani si nechci představovat, jak vypadali Pešek se Sklenčkou v mládí, vyplývalo by z toho, že v Písku maj kromě zvláštní školy i zvláštní gymnázium). Samozřejmě bylo naprosto jasné, jak příběh skončí, že se Nedbal polepší. Stejně jako se nemusím dívat na rozbíjení věcí, mučení zvířátek a dalších podobných věcí, nechtěl jsem být svědkem ani tohoto, proto jsem už sledoval film jen jedním okem. Že já radši to oko nezavřel, to, co předvedl Nedbal v rámci svého pokání na té zvonici, překonalo mé nejhorší představy a film oprávněně letí do odpadu. Jediné plus zaslouží Hubač za to, jak hezky a přirozeně zakomponoval do děje Nedbalovu pleš ("z toho vzteku mi slezly vlasy!") a za výrok, který přibližně zněl, že jako člověk začíná víc chápat život, když přemýšlí o smrti. ()
Beznadejne. ()
Je to zaujímavá náhoda, že tento film o pomaturitnom stretnutí išiel presne v čase nášho stretnutia zo strednej. Akurát v našom pripade je to o 26 rokov menej. Snáď z nás o toľko rokov nebudú takíto nevrlí rozhádaní dedkovia, ktorí sa okrem hudby zmôžu len na melancholické spomínanie. Odpustenie starých hriechov je jedným z mála zaujímavých momentov filmu, inak to boli len kvalltne zahrané nezáživné dialógy. ()
Ta její voňavka? Ta je horší než svítiplyn, prosmrdí se skrz zeď , až do mého pokoje. ()
"Ty máš krásné zuby, to je cizina že ?" Laskavým humorem a hláškami naditý výborný film o srazu studentů po 50-ti letech. To prostě pohladí na duši. ()
Tohle je fakt koncert. Sklencka, Hajska, Sejbalova... Smutne, sentimentalni, pateticke, ale pekne. 5- ()
Toto je dielo na ktoré rád spomínam. F.Filip opäť natočil super inscenáciu. Herecký koncert hlavných predstaviteľov je výborný. Najmä Miloš Nedbal je nezabudnuteľný. Výborný námet J.Hubače. 95%. ()
Dalsi ze skvelych kusu od Frantiska Filipa.Slysel jsem i audio verzi a byla take perfektni ve stejnem hereckem obsazeni.MImochodem herecke obsazeni bylo neuveritelne. ()
Velmi hezky natočený příběh o starých spolužácích. Herecký koncertnestorů českého filmu. Každých pět let po maturitě se setkáváme ve škole a vždy si vzpomenu na tento film a uvažuju, kolik setkání po 5 letech ještě absolvuju. Příští rok to bude setkání po 40 letech a tak se začínáme přibližovat těm z toho filmu. A slavný Pochod pražské studentské legie, nezapomenu dosmrti. ()
Jedna z těch lepších televizních inscenací, která je výjimečná hvězdným hereckým obsazením a tomu odpovídajícími výkony. Miloš Nedbal a Jiřina Šejbalová se zde rozloučili se svojí uměleckou dráhou. Nedlouho poté zemřeli. ()
S Lístkem do památníku patří tento televizní film snad mezi to nejlepší, co bylo o stárnouních lidech natočeno. Herecký koncert Oty Sklenčky, Lály Peška a Miloše Nedbala. Dojemné, krásné, hluboké, lidské, pravdivé. ... Mimochodem Nezralé maliny jsou posledním filmem herečky Jiřiny Šejbalové. Myslím, že se s diváky nemohla lépe rozloučit. ()
Hereckej koncert Miloše Nedbala i Ladislava Peška je to hlavní, proč byste se na Nezralé maliny měli podívat. Je to film s trošku ponurou a depresivní atmosférou, ale všechno je tu tak nějak správně a zapadá do sebe. Příběh je suprovej, Hubač se jako scenárista opět osvědčil. ()
Na takový film musí mít člověk náladu. Není to úplně příjemná podívaná. Ale závěr ve věži je působivý. "Pořád jsem měl pocit, že domov mám tam, kde zrovna nejsem... a tak jsem to svoje místo hledal... a nikdy ho nenašel." ()
Reklama