Režie:
Rudolf HavlíkKamera:
Václav TlapákHudba:
Ondřej KonvičkaHrají:
Jiří Langmajer, Anna Polívková, Marek Taclík, Tereza Kostková, Pavel Šimčík, Zuzana Kronerová, Radek Holub, Leoš Noha, Oskar Hes, Ondřej Kavan, Jiří Maryško (více)VOD (4)
Obsahy(1)
V prvním filmu se hlavní hrdina Karel Král ocitl v ženském těle. V druhém díle poznáváme na počátku Irenu Kopáčovou (Anna Polívková), psycholožku, specialistku na partnerské vztahy. A nutno říct, že neprožívá zrovna dobré období. Její doporučení klientům se trochu míjejí účinkem, Irena dostává výpověď z nájemní smlouvy v domě, kde má ordinaci a vzápětí přistihne svého přítele při nevěře. Nejlepším lékem na životní trable je vyrazit s kamarádkou Marcelou (Tereza Kostková) na víno. Kroky opilé Ireny následně vedou do stanu vědmy Zoltany (Zuzana Kronerová), kde vysloví osudové přání: Chci bejt chlap! Ráno se Irena probudí a ocitne se v podobné situaci jako Karel Král. Je v těle, které nenávidí, ale poté, co opadne prvotní šok, má možnost zjistit, jací muži vlastně doopravdy jsou.
Irena/Iren (Jiří Langmajer) se musí o sebe postarat a není nikdo, kdo by jí zpočátku uvěřil, že je to pořád ona. Nakonec jí podá pomocnou ruku soused Radim (Marek Taclík), který je odjakživa do Ireny zamilovaný. Věří jí a doufá, že někde tam uvnitř toho postaršího chlapíka je jeho milovaná a on ji jen musí, jako správný princ, osvobodit. Udělat z ženy muže není snadný úkol, a tak má Radim ve výcviku pořádné obtíže.
(Cinemart)
Videa (4)
Recenze (201)
Ještě určitě před půlkou jsem se přistihl, že to vlastně moc nevnímám. Dva „postřehy“: od pokračování člověk očekává, že bude na první film nějak navazovat. Zůstal jen uhozený motiv změny pohlaví přes noc (tentokrát se žena změní na muže, protože ji potká celá řada negativních událostí, opije se a vleze k vědmě). A pak je tu ústřední duo: zatímco se Anna Polívková s mužským mozkem před lety popasovala opravdu výtečně, Langmajerovo ztvárnění ženy je snaživé, ale vesměs uječené a hysterické. Přitom se její/jeho postava psycholožky původně prezentovala jako silná a sebevědomá žena. Celé je to morálně pochybné, prázdné a plné stereotypních charakterů, ostatně o letitých zásadních vadách na kráse českých komedií bychom se mohli bavit hodiny... ()
"Chlap sedí, mlčí, čumí." Tak nevím, možná proto, že jsem muž a tak nějak se s touhle otočenou verzí umím srovnat o trochu lépe, mi to přišlo zajímavější, než jednička. I lépe obsazené. Vlastně mě i zaujalo, že se tvůrci k tématu vrátili a pojali to teď obráceně. Po dlouhé době mě Langoš zase bavil. A Maryško zabíjel. ()
Klasické “filmové” dno českého střihu. Tereza Kostková (kterou mám jinak docela rád) a Jiří Langmajer (který charisma přece jenom má) jsou současnými živými trademarky totálního trapna a tvůrčí i mentální nemohoucnosti na poli kinematografie. Po čem muži touží 2 je líně splácaná mrdka, která vykrádá námět 21 let staré polofekální komedie s Robem Schneiderem Hot Chick (Žába k zulíbání), přitom se jí nepřibližuje ani na sto honů. Americkou verzi mám upřímně rád, protože Schneiderovo expresivní herectví a s ním spojené (tehdy ještě politicky nedebilizované) kontrasty mezi ženským a mužským světem vytvářeli dohromady ten pravý americký nenáročný oddechový humor. Přitom film dával smysl, což je zcela mimo kompetenci této české verze. Například když se Rachel McAdams přemění na Roba Schneidera, zcela logicky začne pátrat po příčině a vrací se ke strůjci přeměny (cikánce v obchoďáku). Když se Anna Polívková přemění na Langmajera, řekne jen “řekla jsem nějaký kartářce, že chci bejt chlap” a po zbytek filmu se téma neřeší. Vtipy i vizuální humor jsou zcela poplatné průměrnému českému divákovi, tzn. padesátileté paní Jarmile, která daný námět pravděpodobně ještě neviděla a bude u vytržení. Narážky na rozdíly mezi mužem a ženou vymýšlelo něčí dítě v odpolední družině, zatímco odmítalo spát, protože jejich kreativita i úroveň se pohybují někde v oblasti sedmiletých ožužlávačů zásuvek. Filmařsky se pak tvůrci omezují na to, že dají kameru na stativ a občas ji musí pronést futry, aby změnily lokaci. Film nemusí být nutně autorským uměním a může sloužit “jen” jako zábava a uvolnění. Sám mám takových rád spousty (jako již zmíněný Hot Chick nebo třeba Moderní Popelku). To je právě kouzlem celé audiovize, která dokáže obsáhnout veškeré člověčí záměry. Ale dá se to dělat nepoměrně méně kreténsky, líně, retardovaně a postiženě. Po čem muži touží 2 je jen další ukázkou toho, jak tuzemská kinematografie slouží primárně pro umělé vytváření zakázek a vykazování zdánlivých aktivit, aby mohl každý jeden líný a neschopný debil v tvůrčím týmu vyinkasovat svých pět švestek. Velebnosti, jdu blejt. 1/10 ()
Mělo to zábavné momenty a komediálnost šla Langmajerovi přímo na ruku. Sice to někdy dost přeháněl a pak už se jen opakovalo dokola to, že se chová jak ženská, ale na štěstí to zachraňovaly různé veselé situace. Co bylo původně vtipné, časem přeroste v docela trapné pitvoření a mám z toho i pocity trapnosti. Někdy to spíš připomíná stařecké tápání alzheimerovského typu. Polívkové ksichty fakt tatu nezapřou, ale zahrát ožralou fakt asi neumí (nebo jestli jí to rejža takhle nakázal, nevím). Nějaké překvapivé dějové eskapády se čekat nedají a toho fotbalu tam bylo na mě trochu moc, ale není potřeba to nějak komplikovat, když potřebujete oddychový film. Akorát blbé bylo, že i když je to dvojka a hrají tu stejní herci jak v jedničce, ve skutečnosti to jsou úplně jiné postavy. Ale docela pobavilo, smát se dalo. ()
Nemám rád, když někdo ve filmu na sílu hraje opilýho. Tady to bylo hned ze startu a navíc to bylo snad nejhůř zahraný opilství co jsem kdy viděl. Hodně trapný byly i scény z fotbalu, ale to je prakticky ve všech filmech. Jinak komedie celkem v pohodě, jednička mi přišla o krapet lepší, každopádně si Langoš svou roli viditelně užil. ()
Reklama