Režie:
Bent HamerKamera:
Philip ØgaardHudba:
Hans MathisenHrají:
Joachim Calmeyer, Tomas Norström, Bjørn Floberg, Reine Brynolfsson, Sverre Anker Ousdal, Lennart Jähkel, Leif Andrée, Gard B. Eidsvold, Trond Brænne (více)Obsahy(2)
Po skončení 2. světové války se švédští experti na bydlení a nábytek shodli na tom, že je třeba začít s tovární výrobou víceúčelových kuchyňských linek, které by domácnostem ušetřily čas, námahu i peníze. Když zmapovali chování a návyky svých hospodyněk, rozhodli se vědci z Institutu bytové kultury překročit geografické i „rodové“ hranice. Počátkem 50. let vypravili do Landstadu, nevelké norské vesnice, která se pyšnila nebývale vysokým počtem starých mládenců, osmnáct svých pozorovatelů. Ti měli, čtyřiadvacet hodin denně, sledovat, jak si při kuchyňských pracích vedou osamělí muži. Institut je vybavil židlí na vysokých nohou, aby měli absolutní přehled o činnostech „sledovaného subjektu“, výsadou přicházet a odcházet podle potřeby a zákazem hovořit s pozorovaným mužem nebo mu pomáhat při vaření. Tak vstoupil do domu i do života podivínského Izáka pozorovatel Folke Nilsson. Držel se všech instrukcí a byl zapálen pro svěřenou práci. Výzkum pro oba dopadl jinak, než si na začátku představovali. (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (89)
Bizarní snímek s těžko uvěřitelným námětem a zároveň lehkým nadhledem nejen z vyvýšené kuchyňské pozorovatelny... Prim zde hraje kromě tradičního svérázného severského pojetí komedie rovněž skvělá, citlivě ušitá hudba. Scény vyvolávající výbuchy smíchu střídají melancholická pohlazení. Děj plyne pomaleji, ale přirozeně. Kamera bere dech, herecké výkony jsou nenucené, zkrátka vše je tak, jak má být. Vyústění je zajímavé a rozhodně nečekané. Přesto to chtělo do kuchyně přidat ještě špetku... něčeho... takového... vlastně sám nevím... vy víte? 80% [Norský týden v Ponrepu, 2015] ()
Severania zase prekvapili, ale tentokrát ľudským príbehom o tom, aké krásne priateľstvo môže vzniknúť v kuchyni. Film plný výborných detailov. Moja kök je mimochodom tiež švédska a som rada, že prešla voľakedy takýmto výskumom. (Filmová výzva 2016 - 1frida2) a Videné v rámci Challenge Tour 2015 : 30 dní so svetovou kinematografiou vol. 3 ()
Festival Kamera OKO, Ostrava, Minikinokavárna, 26.9. 2015: Severská tragikomedie o přátelství mezi muži. Situace celého filmu je hustě absurdní, kdy pozorující mlčenlivý uředník v rohu kuchyně sleduje starého samorosta jak používá kuchyň. Je tam několik humorných scén, ovšem vy výsledku film vyznívá až melancholicky. ()
Tři hvězdičky nejsou špatné hodnocení a Kitchen Stories pro mě byly sice "malým", ale milým filmem. Vývoj událostí v Izákově domácnosti nepřekvapil, sdílet s někým jednu malou místnost a udržet si od něj absolutní distanc, to musí být nadlidský výkon i pro chladné Seveřany. Takže to, co se přihodilo Izákovi s Folkem, jsem osobně považoval za přirozené a pochopitelné vyústění vzniklé situace. Naopak mám pocit, že by mě mohla víc zajímat sonda do domácnosti někoho, kdo se s pozorovatelem nesblížil. Nebylo by to takové limo, ale koukal bych na lidi, kteří se mi nepodobají, a snad o to víc by mě k sobě připoutal jejich, z mého pohledu zvláštní příběh. ()
Krásný a citlivý film o přátelství dvou postarších pánů. Místo v názvu slibovaných povídek nalézáme pouze jeden příběh. To ale vůbec nevadí, protože má všechno, co by měl filmový příběh mít. Jakási Švédská organizace pro kuchyňskou optimalizaci (asi variace na IKEA) provádí průzkum o chování starých mládenců v kuchyni. Výzkumný tým odjíždí do zapadlé norské vesnice, kde má sledovat vybrané obyvatele. Pozorovatelé sedí na vysoké židli v kuchyni a nesmí porušit jediné pravidlo - nesmí se s svými hostiteli bavit... Pokud čekáte konverzační komedii s tunou gagů, budete zklamáni. Humorným momentům se jen pousmějete, v druhé půli získává příběh tragický rozměr... Velké filmové překvapení sezóny 2003. ()
Galerie (22)
Photo © Bulbul Films
![Povídky z kuchyně - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/000/131/131815_8f16cd.jpg)
Zajímavosti (1)
- Švédsko bylo v době, ve které se film odehrává, poslední zemí kontinentální Evropy, kde se jezdilo vlevo. Změna nastala až 3. 9. 1967. (petrsv)
Reklama