Režie:
Makoto ŠinkaiScénář:
Makoto ŠinkaiKamera:
Rjósuke CudaHrají:
Hokuto Macumura, Nanoka Hara, Eri Fukacu, Hakuó Macumoto II, Šóta Sometani, Sairi Itó, Kotone Hanase, Kana Hanazawa, Rjúnosuke Kamiki, Aimi, Takara Hačija (více)VOD (2)
Obsahy(1)
„Suzume“ je příběh o dospívání sedmnáctileté hlavní hrdinky jménem Suzume, odehrávající se na různých místech Japonska postižených přírodními katastrofami, kde musí tato dívka zavřít dveře, které tuto zkázu způsobují.
Suzumina cesta začíná v poklidném městečku na ostrově Kjúšú (na jihozápadě Japonska), kdese setká s mladíkem, který jí řekne: „Hledám dveře.“ Suzume najde osamělé vybledlé dveře stojící vzpřímeně uprostřed trosek, jako by byly chráněny před katastrofou, k níž tam došlo. Suzume, již očividně přitahuje jejich síla, sáhne po klice… Dveře se v Japonsku začínají otevírat jedny po druhých a vrhají zkázu na všechny v jejich blízkosti. Suzume musí tyto portály zavřít, aby zabránila další katastrofě.
(Falcon)
Videa (6)
Recenze (98)
Kdo čeká klasickou fantasy miyazakovského formátu, bude krutě zklamán, Suzume prostě pokračuje v trendu nastoleném v Tenki no ko. Je jen lépe čitelná ve své vnitřní metarovině, protože ten fastasmagorický bizár je tentokrát rovnoměrně rozprostřen po celé stopáži filmu a závěrečná katarze poskytuje dostatečně osvětlující retrospektivní vhled do traumatu hlavní hrdinky. Protože o ničem jiném, než o vyrovnávání se s traumatem ze smrti, tahle útěková hříčka není. Ovšem osobní rovina se tu lépe překrývá s tou celospolečenskou - Suzume bojuje s nevyzpytatelným a neuchopitelným nebezpečím (prezentovaném spíš tou zlomyslnou kočkou, která otevírá portály, než samotným obřím červem) za všechny obyvatele Japonska, a zároveň se jí od všech, které potká, dostává až neuvěřitelné podpory. Absolutně dokonalý film pro psychoanalytiky, pro fanoušky klasické fantasy spíš noční můra. ()
Konečně film Šinkaie Makota, který se mi opravdu líbil! Tentokrát s hlavní hrdinkou podnikneme cestu za vyrovnáním se s minulostí, za rozpomenutím, osobním růstem a sebeurčením. A není to jen cesta v tom vnitřním slova smyslu, ale i cesta skutečná – film je totiž v podstatě road movie. Skrz filmové plátno se divák podívá do nejrůznějších koutů Japonska, od hrdinčina domova na Kjúšú, přes ostrov Šikoku, dále do Kóbe a do Tokia a nakonec až na sever do oblasti Tóhoku, tedy hrdinčiny původní domoviny. Filmu se daří být jak zábavnou road movie (obzvlášť pobavila postava Serizawy, ale film má celkově mnoho vtipných momentů), tak mysteriózním filmem spojeným s japonským folklórem, a do třetice také osudovou love story. To vše najednou a přitom to nepůsobí přeplácaně a funguje to. Je skoro s podivem, že tentokrát se Šinkaiovi podařilo udržet i sentimentalitu na uzdě – říkám „s podivem“ nejen vzhledem k jeho předchozím dílům (u kterých jsem často měla pocit, že tlačí na city víc, než je nutné), ale i vzhledem k zásadnímu motivu tohoto filmu, kterým je samozřejmě zemětřesení a tsunami v Tóhoku (2011) a potažmo motiv katastrof obecně. Přehnaná melancholičnost nad smutnými životními ztrátami se proto skoro nabízí, ale jsem ráda, že tento film balancuje mezi emocemi tak akorát, aby dokázal dojmout přirozeně a bez nátlaku. A to je samo o sobě umění, kterého si cením. Ukázkou, že ne vždy se to podaří, je ostatně jiný nedávný japonský film Tenmasó no sanšimai, který taktéž šel do kin tento měsíc a taktéž odkazuje na katastrofální události v Tóhoku na jaře 2011. Očividně se z této pohromy stal námět, ke kterému se japonská filmografie bude v rámci vyrovnání se s událostmi i nadále vracet. Šinkai naštěstí odkazuje na Tóhoku velmi citlivým a zároveň sugestivním způsobem. Mimo téma a příběh je nutné vyzdvihnout i nádherné vizuální detaily. Bavilo mě sledovat nejrůznější drobné odkazy na místní reálie, produkty, atp. Mnohdy se něco jen mihlo, ale právě ten smysl pro detail byl úžasný. Osobně mě třeba potěšilo vyobrazení některých míst v prefektuře Ehime (na Šikoku), které jsem sama měla příležitost v létě navštívit. A třešnička na dortu je hudba v čele s ústředním tématem. Pokud jsem si správně všimla v závěrečných titulcích, na tvorbě hudby se podílela naše pražská filharmonie, což mě jako Čecha samozřejmě taktéž potěšilo a zahřálo u srdce. Suzume no Todžimari mě ve všech ohledech mile překvapilo – velmi dospělý, poutavý a propracovaný anime film, který pobaví i dojme. Za mě nejlepší Šinkaiovo dílo. (Viděno 14.11.2022 v kině Aeon Cinema, Okayama.) ~(4,5★)~ ()
Tak tohle byla naprostá pecka s pro mě nejsilnějším a nejoblíbenějším nosným tématem, které samozřejmě není hned na začátku jasné, ale o to víc mě to na konci moc dostalo. Ano, je to obalené v těch nádherných barvách a celkového vizuálu, sympatických postavách, skvělé hudbě a poutavého fantasy základu, ale furt se to tím tak nenápadně valí....byl to moc krásný film. A bylo strašně fajn na chvíli vypnout a užít si to :) ()
Stačí jít jednou za školu a skončíte jako tulačka zamilovaná do omlácené dětské židličky, touláte se Japonskem, zavíráte dveře před zemětřesením a naháníte po všech čertech potměšilou mluvící kočku. Příběh je japonsky komplikovaný, propojuje osobní, rodinná a celospolečenská traumata, noří se do minulosti i budoucnosti, zabíhá do jiných světů – ale všechno tohle dohromady dává smysl a je to přehledné. Z animace mě nejvíc zaujaly scény zemětřesného „červa“. Ty mají mocnou sílu a dokáží vyvolat pocit děsu a majestátnosti přírodního jevu, proti kterému jsme bezbranní. SHRNUTÍ: Děti, nikdy nechoďte za školu. Jinak můžete zažít dobrodružství. ()
Měla jsem od toho dost velká očekávání. Bohužel se nenaplnila. První polovina filmu je doslova uhekaná, příběh slabší, stále dokola se opakující jeden motiv s jednou mantrou v malinko se měnících kulisách. Takhle to jde 2/3 filmu, místy jsem se nudila (a podle reakcí v kině jsem nebyla jediná), místy mě rozčilovala hudba, která byla pro má ouška násilná. Optimistický závěr mnohé vylepšil, ale přesto doporučení tomuto filmu nedávám. Lepší průměr 66%. ()
Galerie (50)
Photo © Toho Company
![Suzume - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/167/167/167167124_4d93dc.jpg)
Zajímavosti (5)
- Po Spojených arabských emirátech (rating 18 TC) byla Česká republika jediná země na světě, kde byl film promítán jako nepřístupný do 15 let. V jiných státech byl film přístupný i pro mladší publikum. (qeetco)
- Jedna z hlavních postav, kočka Daijin, symbolizuje rovnováhu yin a yang. (KCM)
- Zemětřesení hraje ve filmu obrovskou roli. Film například poukazuje také na nejsilnější zemětřesení v japonské historii, které v březnu roku 2011 silou 8,9 Richterovy stupnice postihlo severovýchod Japonska a s následnou tsunami po sobě zanechalo obrovské ztáty na životech a katastrofállní následky (mj. jaderná elektrárna Fukušima). (KCM)
Reklama