Režie:
André DelvauxKamera:
Charles Van DammeHudba:
Frédéric DevreeseHrají:
Gian Maria Volonté, Sami Frey, Anna Karina, Philippe Léotard, Jean Bouise, Marie-Christine Barrault, Marie-France Pisier, Mathieu Carrière (více)Obsahy(1)
Osudy smyšlené postavy vědce a filosofa Zenona Ligra, jenž je jakousi kvintesencí historických postav, které jako on předběhly myšlením svou dobu a musely zato pykat postavením psanců. (oficiální text distributora)
Recenze (9)
Zlatá Palma - výběr ()
Zpočátku docela pěkně vizuálně náladově působící, posléze však do hlubin kýče a škatulky "tohle už jsem viděl několikrát a mnohem lépe natočené i zahrané" upadající historické inkviziční drama. Za zhlédnutí nestojí. ()
Jde o adaptaci románu. Smrt, čarodějnice a zkorumpovaný kostel. Občas je to obtížné sledovat něco se opakuje, k tomu prázdné pohledy na přírodu. ()
Dobře natočený, trochu příliš cudný, chladný a unaveně působící film s hvězdným obsazením skvělých evropských herců o věčném střetu dobra, víry a pokroku s tmářstvím. Volonté je v projevu občas podobný Haničincovi, snad blízkost k různým retro filmům v nichž hrával to snad může některé zdejší recenzenty posouvat k hejtování. Řekl bych ale, že je to velmi poctivá filmařina, samozřejmě s výhradou akčních scén, krvavých vražd, údů a obnažených ňader. Podobnou atmosféru má film Mariken van Nieumeghen a možná i nějaké ty pohádky od Herze. V něčem podobná byla Hrdinská protivenství Baltazara Kobera od W. J. Hase. Zajímavé je, jak je po 35 letech rozpoznatelné, kdy jde děj záběr od záběru („nyní točíme odchod alchymisty ulicí, prosím paní s košíkem rychleji a Gian Maria se otočí a zamračí“), a kdy to režiséra opravdu baví. Rád jsem viděl čarodějnici Karinu – bylo jí už 48 let a z mrkací panny se už posunula. Její role je malá, ale svědčí jí: ženská krása ještě byla vidět – Delvaux pro ni měl smysl. Devreese opět skvělá hudba – v době rozvinuté elektroakustiky, postseriality či minimalismu snad poněkud nečasová, stále ale nepůsobící starobně. Zajímavě nasnímaný je závěr - tady se Delvaux ještě jednou vrátil k určujícímu instrumentu Muže s oholenou lebkou a byl tu podobně neunavený, posedlý a silný. ()
ocenenia : MFF Cannes 1988 - Nominácia na 1. cenu ()
Tajemná formule „L'Œuvre au noir “ označuje v alchymii první tří fází, jejichž splnění je nezbytné k dokončení opusu magnum (Velkého díla). Podle tradice totiž alchymista musí postupně vykonávat práci černou, bílou a nakonec červenou, aby mohl provést transmutaci olova ve zlato, získat kámen mudrců nebo vyrobit všelék. Jiný duchovnější význam však mluví o transmutaci člověka, nikoliv jeho hmotné ale spirituální složky tak, aby se co nejvíce přiblížil bohu. ()
Když jsem vycházela z kina, slyšela jsem sténání mých kamarádů s tím, že je to nebavilo. Ja naopak jsem byla ponořena do děje a vůbec jsem neměla nutkání dívat se na hodinky. Film se mi líbil nejen díky dobrým dialogům, ale i díky dobře odvedené výtvarné stránce filmu. ()
Historické drama o inkvizičních soudech. ()
Bohužel .. ()
Reklama