Režie:
Carol ReedScénář:
Graham GreeneKamera:
Robert KraskerHudba:
Anton KarasHrají:
Joseph Cotten, Alida Valli, Orson Welles, Trevor Howard, Siegfried Breuer, Bernard Lee, Carol Reed, Geoffrey Keen, Karel Štěpánek, Ernst Deutsch (více)Obsahy(1)
Když Graham Greene napsal scénář pro film Carola Reeda (úspěšná stejnojmenná kniha je přepisem scénáře, nikoli naopak), ani jeden z nich netušil, že píše filmové dějiny. Třetí muž se stal největším evropským pilířem filmu noir. Namísto amerických studiových podívaných dal přednost poválečné rozbombardované Vídni. Sem přijíždí autor brakových románů Holly Martins na pozvání svého starého přítele Harryho Limea. V Harryho domě však zjišťuje, že je jeho hostitel mrtev a chystá se k odletu zpět. Podivné okolnosti kamarádovy smrti, která je interpretována jako náhodná, mu však nepřidají na klidu. Pouští se do pátrání po záhadném třetím muži, který byl na místě nehody, ale nikdo o něm nic neví. Za partnerku si bere Harryho milenku, krásnou Annu Schmidtovou, se kterou začne rozvíjet klubko událostí, na jehož konci čeká šokující odhalení. Film proslavila vynikající atmosféra s výrazným svícením i dramatická honička v kanalizaci města. Ostrý kontrapunkt k dusivé atmosféře pak přidal citarový doprovod Antona Karase. (Hwaelos)
(více)Recenze (265)
Jsou snímky o kterých je cokoliv psát naprosto zbytečné... I guess nobody really knew Harry like he did... like I did. ()
Užasná britská verze filmu noir, mající všechno na to, aby byla dostatečně černá, navíc však i specifickou atmosféru (dialogy velmi vtipné, ale místy je to ještě odlehčenější než typický noir, mimo jiné díky hudebnímu doprovodu, jímž je z 95% pouze zvuk citery. Až to ve mně občas evokovalo atmosféru některých pozdějších westernů) ()
Neskutečná práce s kamerou... ()
Carol Reed natočil film v originálnom prostredí - v obsadenej a rozdelenej Viedni. Od 1. septembra 1945 spravovali Viedeň štyri okupačné mocnosti (Rusko, Veľká Británia, Francúzsko a USA) a Viedeň bola rozdelená na štyri okupačné zóny. Rozbombardovaná Viedeň, kde kvitne čierny obchod, neistota a strach, je ideálnou kulisou pre film o ľuďoch, ktorých vojna zmenila na nepoznanie. Tu prichádza na pozvanie svojho priateľa Harryho Limea spisovateľ Holly Martins. Zisťuje ale, že jeho hostiteľ zomrel pri automobilovej nehode. Okolnosti okolo divnej kamaratovej smrti mu však nedajú spať a púšťa sa do pátrania po záhadnom treťom mužovi, ktorý bol na mieste nehody a nikto o ňom nič nevie. ()
Výjimečně nápis na obalu DVD nelhal - "černobílá poezie". Příběh tedy moc poetický není, spíš je plný násilí, zrady, vražd... Ale ta forma! Každé políčko filmu by se dalo zvětšit a pověsit na stěnu jako obraz. A díky famózní kameře Roberta Kraskera by to navíc byly krásné obrazy. Pokud vás láká trochu mysteriózní atmosféra noirové rozbořené Vídně, kde si nikdo nemůže být jistý životem a postavy gangsterů vrhají na trosky zdí nepřiměřeně velké stíny, Třetí muž je film pro vás. ()
V Itálii, za 30 let vlády Borgiů byly války, teror, vraždy, krveprolití. Ale dali světu Michelangela, Leonarda da Vinciho a renesanci. Ve Švýcarsku se k sobě chovali jako bratři. Měli 500 let demokracie a míru, a co vymysleli? Hodiny s kukačkou. ()
6/10 Poslední dobou se snažím přijít na chuť noir-filmům čtyřicátých a padesátých let a prostě se mi to pořád nedaří. Asi pro mě zůstane tenhle žánr nedostupný. Subjektivně bych řekl, že to je nejspíš takovým časovým odstupem, který ubral na kvalitě. ()
Třetí muž je v kontextu filmu noir poměrně specifickým počinem, což je dokázáno zejména jeho drobnými odchylkami. V Reedově filmu je hrdina poměrně nezvyklý: oproti zahořklosti detektivů chandlerovského ražení jako byl Sam Spade nebo Phil Marlowe nastupuje do víru událostí spisovatel brakových románů, který jakoby příjezdem do Vídně vyhledal svět, který tvoří ve svých detektivkách (viz narážka na svůj „nový román“ Třetí muž). Rozdíl oproti typickým hrdinům drsné školy je zdůrazněn i postavením samotného spisovatele, ten přijíždí do Vídně jako nepřipravený a teprve přichází do víru událostí, jež se čím dál tíce zamotávají a komplikují. Podobná odlišnost je i patrná i v prostředí, namísto ulic amerických velkoměst přichází na řadu poválečná Evropa. Rozbombardované ulice jsou prostředkem pro probíhající události: postava vybíhá z polorozbořeného domu či využívá tajných vchodů. Výrazná role mizanscény je znát i v perfektně inscenované scéně, kde postavy kličkují v labyrintu kanálů. Bohužel nadšení nad noirovou stylizovaností rozhodně ve Třetím muži nepřevažovalo. Subjektivně řečeno, až příliš často hlodal pocit, že je poměrně banálním kriminálním příběhem. Jindy by to vyvážila ona stylizace - tak řečená „noirovost“, ale u Třetího muže rušily vyloženě „ne-noirové“ prvky. Nepomohla ani tradiční expresivita projevující se zejména dlouhými stíny při krátké honičce v ulicích či ve zmiňované „kanálové“ scéně s vysokým kontrastem (světla baterky proti tmě chodby kanálu). Vypadá to, že si ke Třetímu muži ještě musím najít cestu. Zejména proto, že je jiný v detailech, než jak je film noir obecně chápán. ()
Tretí muž je presným príkladom môjho počiatočného zabŕdnutia do noirového sveta a z extrémnych očakávaní som bol prvotne miernučko sklamaný. Lenže to by nebol noir noirom, Welles Wellesom a Cotten Cottenom, aby som ho začal retrospektívne doceňovať. Z formálneho hľadiska, štylistickým spracovaním a záverečnou scénou som však nadšený... No a druhé vzhliadnutie rozhodlo : tu je scestné hviezdičkovať, takto originálne filmy už dnes skrátka nevznikajú. Stačí len rozanalyzovať mnohovrstvový príbeh tajomstiev, rozpozerať sa v krásne temnom uchopení vojnou poznačenej a hektickej Viedne, sledovať psychologickú hĺbku postáv, ich pudové a (i)racionálne chovanie a unášať sa v kosodlžník-ových objektívoch kamery. I hudba má šarm, nie je síce napínavé ale nabitá neskutočnou eleganciou. Vrchol - jak mysteriózneho žánru ako aj špionážneho trileru. Ale je to najmä FILM NOIR. A pre fanúšikov žánru s KNOUKATOVÝM FINIŠOM. M-a-s-t-e-r-p-i-e-c-e. ()
Skvělé vykreslení prostředí poválečné Vídně, napětí od začátku do konce, které doprovází životné postavy se zajímavým vývojem. Vyvrcholení v kanálu dokáže v člověku vzbudit pořádné napětí a nejistotu. ()
Na prvni pohled excelentni noir s nadhernou cernobilou kinematografii. Pusobiva videnska architektura, typicka noir story, retro zena a spousta muzu v kabatech s klouboukem. Bavilo me to a vlastne jsou vsechny elementy prvotridni, az na jeden a bohuzel zrovna ten z meho pohledu klicovy - hudba. Clovek, ktery k tomhle filmu skladal hudbu musel byt tesne predtim propusten z blazince (a hned po dokonceni prace na filmu ho tam zase soupli zpatky), protoze takhle off topic soundtrack jsem snad jeste nikdy neslysel. Predstavte si noc, potemnelou videnskou ulicku, z mlhy vystupuje zahadna postava, atmosfera houstne a - k tomu zacne naprosto nahodne hrat vesela plazova brnkacka, ktera vas presune na Jamajku, kde se zrovna porada soutez hot bikini. Neco je tedy vylozene spatne a jakakoliv snaha o atmosferu je zde nenavratne zruinovana. 6/10 ()
honicka v kanalu je asi nejlepsi filmovou honickou vubec ()
Pro mne jednoznačně nejlepší krimi 40tých let. Celý žánr noir mi moc k duhu nepřišel, připadá mi strašně ukecaný a unylý, tohle je ale jinačí kafe ... kamera brilantně využívající hry stínů a polostínů, hustá atmosféra zdevastované Vídně, řízné, ale přirozené dialogy, bezkonkurenční Orson Welles - ten se sice objeví jen na několik málo minut, ale scéna na ruském kole nebo honička v kanálech opravdu stojí za to. Tohle můžu. ()
Skvělý film noir, pro mnohé snímek, který tento žánr definuje. Orson Welles ve své klasické roli, kdy se objeví jen na pár minut, ale naprosto změní chápání celého děje a dosavadního dění. Skvělé zvraty a naprosto neočekávaná hudba. Tohle je něco, co musí milovníkům filmů udělat radost. Přesto si nemohu pomoct, že k tomu, aby film naprosto dokonale vytvářel dojem jedinečnosti, ještě něco chybí. Jako kdyby nebyl dokonale konzistentní. ()
"Třetí muž" by si zasloužil stejně kultovní status jaký náleží "Casablance". Ve všech směrech geniální dílo je dost možná tím nejlepším, co se v pochmurných noirových vodách urodilo. Nemá cenu plýtvat slovy, tento film se musí vidět (a to rozhodně víckrát!). 10/10 ()
V bezprostředně poválečném údobí stavěla po tři roky za sebou Britská filmová akademie do výsadního postavení režiséra nejlepšího filmu roku Carola Reeda díky jeho snímkům Štvanec, Padlý idol a Třetí muž, v nichž se tento tvůrce představuje jako imaginativní vypravěč ponurých příběhů plných vražedných intrik, příznačně vyjadřujících atmosféru té doby, ztěžklou břemenem deziluze jako důsledku nedávno překonané II. světové války. Z nich Třetí muž dosáhl největšího mezinárodního věhlasu (tři oscarové nominace, nejlepší film Cannes 1949), významně se podílel na vzniku konkurenční bariéry evropských filmů hollywoodské produkci na starém kontinentu a ve filmové historii zaujal místo klasického díla, vykazující přímý vliv amerického noir stylu. Padlý idol zahájil Reedovu spolupráci se spisovatelem Grahamem Greenem v postavení autora námětu a současně i scenáristy. Vedle Třetího muže jsou spolupodepsáni ještě pod Naším člověkem v Havaně. Pro oba tvůrce je typická tendence silného příběhu, situovaného zpravidla do cizích lokalit, jehož děj se odvíjí z hlubin psychologie postav rozpolcených ostrým morálním dilematem. Tematicky nejčastěji směřují k pocitům viny, vědomí vlastního selhání, otázkám zodpovědnosti vůči vyššímu mravnímu principu či paradoxům životních peripetií, většinou rozehraných na pozadí konkrétní politické situace. Třetí muž svým dějem, symbolikou situací i významem svého sdělení dokonale naplňuje vnímání světa obou tvůrců. Jejich film má dva hlavní hrdiny, oba Američany. Spisovatel westernových (rodokapsových) románů na mizině Holly Martins přijíždí do Vídně na pozvání svého kamaráda z dětství Harryho Limea, s nímž dlouho nebyl ve styku, a proto stále setrvává v nejlepší víře o jeho charakteru. Brzy se dozvídá o Limeově neblahé pověsti cynického spekulanta, jenž mrzačí pacienty, zvláště pak děti ředěným penicilínem, který je ve vítěznými mocnostmi okupované Vídni silně nedostatkovým zbožím. Jak je záměry Limea vtahován do pavučiny intrik podsvětí, Martins postupně odhaluje pravdu. Oči mu plně otevře osobní setkání, jež se odehrává ve slavné scéně na ruském kole v zábavním parku Pratru. Lime zde obhajuje své zločinné metody slovy: V Itálii pod vládou Borgiů po třicet let zažívali hrůzy války, vraždění a krveprolití, ale zrodil se zde Michelangelo, Leonardo Da Vinci a renesance. Švýcaři se těšili po pět set let bratrské lásce, demokracii a míru.A co dali světu? Kukačky! …Holly Martins začíná uvažovat o vytvoření nového portrétu svého přítele, o zpodobení „Třetího muže“. Téměř s jistotou se dá tvrdit, že neexistuje slavnější repliky z dramatického filmu. Její autorství, stejně jako režie, další dialogy a nasvícení proslulé scény v bludišti vídeňské kanalizace, je připisováno Orsonu Wellesovi, jehož Harry Lime je jeho nejslavnější hereckou kreací mimo vlastní filmy. Nejen v osobě Wellese samotného jako interpreta, ale i v rozvedení témat korumpující moci a vztahu peněz k umění (Martins je spisovatel a zaprodává se, Limeova přítelkyně, jež zrazuje a je zrazována, je herečka a Lime sám sebe považuje za genálního tvůrce intrik) je tento film vlastně pokračováním kaneovské tradice. Ostatně, to se týká i jeho vizuální podoby, jež je stylizována do výrazně kaneovského expresivního výrazu pomocí ostrých světel, příkrých kontrastů temných a světlých míst snímaného prostoru, hloubkou záběrů vytvářenou imaginativní hrou stínů a šerosvitem. Dominantní složkou kameramanského přístupu je pak vertikální vymezení obrazu, kterého Robert Kraske dosahuje scénografickým využitím exteriérů stojících trosek rozbombardované Vídně, až příkře vymezenými spodními úhly postavení kamery, a jednak velmi častým využívání svislého (holandského) švenku. Uplatnění této výrazné stylistické pomůcky (příznačné spíše pro Evropu, neboť v Americe se příliš neuchytila) vrcholí právě Třetím mužem. Všechny zmíněné prostředky sledují navození tíživé atmosféry života plného nejistoty a soustavného ohrožení. () (méně) (více)
Jsou věci, které o svém příteli vědět nechcete. A je láska, která odpustí všechno. Třetí muž nabízí nejen krásnou atmosféru, ale zajímavý příběh, napětí a krimizápletku s přidanou hodnotou. ()
Hudební doprovod, mě postupem času začal obtěžovat, ale to není má hlavní výtka. Nejvíce jsem postrádal napětí, což je u thrilleru neprominutelné. Očekával jsem i zajímavější zápletku. Závěrečná scéna v kanalizacích byla zajímavě natočená, uznale pokyvuji hlavou. Orson Welles je sympatický herec a trocha toho dobrého humoru to zachraňuje. Chybí mi ten "ponor" do emocí, jak píše Hwaelos, asi proto si ten film nedokážu užít. ()
NOIR FILM FESTIVAL 2014. ()
Z počátku mne Třetí muž doslova vtáhnul do oné lehce absurdní, komické a mysteriózní zápletky, kdy americký spisovatel vyšetřuje smrt svého drahého přítele, který jej pozval na Vídně kvůli práci. Když však došlo k onomu na tu dobu možná velkému odhalení asi ve dvou třetinách filmu, kvalita šla dolů, protože závěr byl pak již jen víceméně oddalovaný. Zklamáním pro mne jinak byla scéna s literární přednáškou, čekal jsem od ní víc. Ale aspoň zaznělo jméno Jamese Joyce. Film určitě přispěl k novému směru kinematografie a skvěle pracuje s pocity zmatení, alespoň tedy v první polovině, jenže to ve finále selhává na tuctovém a nezajímavém konci. Hodnocení: 70 % ()
Reklama