Scénář:
Pavel JuráčekKamera:
Jaromír ŠofrHudba:
Evžen IllínHrají:
Miroslav Horníček, Karla Chadimová, Libuše Švormová, Josef Somr, Miroslav Macháček, Leopolda Dostalová, Jan Libíček, Jan Vostrčil, Věra Tichánková (více)Obsahy(1)
První interaktivní film na světě, ve kterém diváci mohou zasahovat do průběhu děje. U dveří hlavního hrdiny filmu pana Nováka (Miroslav Horníček) zvoní jeho sousedka. Je téměř nahá. Oblečena jen do osušky si omylem zabouchla dveře svého bytu a nyní pana Nováka prosí, aby ji pustil k sobě domů. Co teď? Mladá dáma v prekérní situaci prosí o pomoc. A je velmi půvabná. Na druhé straně se každou chvíli může vrátit domů manželka pana Nováka, která má navíc dnes narozeniny... STOP! zvolá moderátor vcházející na scénu a děj filmu se opravdu zastaví. Nyní je řešení této prekérní situace na divácích... Vpustit nebo nevpustit? Zelené tlačítko na křeslech diváků znamená vpustit, červené odmítnout... (oficiální text distributora)
(více)Recenze (69)
Zajímavý nápad, který je zábavné zkusit si na vlastní kůži - mačkat tlačítka s pocitem, že můžete ovlivnit děj filmu, je prostě zábava sama o sobě. A máte z toho takový zážitek, že vlastně ani nevíte, co na vás působí víc - jestli film, nebo mačkání tlačítek. Nápad, který má potenciál, ale v dnešní době poněkud zpomaluje přítomnost moderátora (dříve Miroslav Horníček, dnes Tomáš Matonoha) - vypnutí filmu v nejnapínavějším momentu, aby se mohlo hlasovat tomu dodává atmosféru, ale promluva moderátora (byť zábavného a vtipného) před samotným plátnem značně zpomaluje a odvádí pozornost od samotného filmu. Každopádně česká rarita, která i v dnešní době neztratila nic na přitažlivosti - kdo by si nechtěl zmáčknout hlasovací tlačítko? :-) 75% ()
Sice to nevidím tak špatně jako HenryS, ale i tak jsem byla hodně zklamaná. Jedna hvězdička za historický význam a tyhle věci, druhá za samotný zážitek v kině. Moderátor Josef Polášek byl OK, ale ten film... Jaký význam má hlasování, když od začátku víme, jak to vlastně dopadne? Volby mi přišly v podsatě bezvýznamné, neměla jsem pocit, že bych něco měnila a příběh mi stejně přišel tak pitomý, že mě ani nezajímalo, jak to bude dál. No, ale aspoň budu moct říct "viděla jsem to". ()
Zrovna jsem měl tu smůlu, že jsem natrefil na nově upravenou verzi Kinoautomatu, kde v roli moderátora vystupuje Eduard Hrubeš. Kdo ho dosadil do role moderátora jinak vskutku geniálního počinu, toho by měl někdo proplesknout. Eda Hrubeš je ten nejkřečovitější, nejtrapnější, nejpříšernější...prostě nejhorší možný moderátor. Ever. Hodnotím Kinoautomat pěti hvězdičkami, protože se jedná na svojí dobu o fantastický nápad. Snažím se také si vsugerovat, že s dobovým moderátorem by měl film špičkovou úroveň. Kdybych do hodnocení zahrnul i Hrubešovy výstupy, stěží bych dal průměrné hodnocení. Ano, až tak umí tenhle tzv. moderátor doprasit a zabít skvělou věc. Když se objeví, máte chuť film vypnout. Už by ho nikdo nikdy neměl do ničeho obsazovat. Vlastně ani nechápu, jak se někdo takový může živit konferováním či moderováním. Celkově tedy Kinoautomat - skvělá věc, i díky hereckým výkonům jak Miroslava Horníčka v hlavní roli, tak například Miroslava Macháčka či Jana Libíčka, atd. Jen tu roli průvodce nesmí zprostředkovávat Hrubeš. ()
Nápad je geniální, to jistě. Ale konkrétně Člověk a jeho dům vskutku není ničím víc, než sice kouzelnou, ale pouze situační krátkou hříčkou, které navíc zejména ke konci mírně dochází dech a obsahuje i logické mezery v ději (menší, či větší - v závislosti na volbách diváků). Humor Miroslava Horníčka miluju, tudíž jsem si ho užil i zde, a také ostatní herci jsou velmi dobří. - Poznámka zcela na okraj: Jelikož jsem Kinoautomat stejně jako Radko viděl v obnovené premiéře v kině Světozor, musím říci, že mi stran uvaděčů poněkud vadilo neustálé křečovité zdůrazňování jejich antikomunismu. Ano, všichni víme, že v roce 1967 nebyla v ČSSR demokracie. Co to má společného s Kinoautomatem? ()
Ano, na svoji dobu zřejmě hodně nadčasové. Dokonce tak, že i po 40ti letech atále táhne a přináší čerstvý vánek. Navíc zdařilá komedie s dobrýmy gagy. Zklamala mne přílišná krátkost a v některých možnostech výběru dosti očividnou pro širší publikum preferovanou možnost. Tedy z těch i tak pár možných variant (které se vždy logicky mohou odlišit jen o kousek a rychle se zas vrátit - očividné to bylo po honičce s policajty), nám jich zbývá ještě míň a tak myslím, že i kdybych film viděl v kině 10x, variant bych shlédl přibližně 3. Dovedu si však představit nějaký kvalitní remake.... s lepšími možnostmi, větším spádem (bez 5ti minutových monologůů průvodců), možná s více prvky např. hororu a především se 100 minutovou stopáží. Jo, to by bylo pokoukání... 8,5/10 ()
Galerie (5)
Zajímavosti (13)
- Pojem duševné vlastníctvo pre komunistickú garnitúru nič neznamenal a film si prostredníctvom Československého státního filmu privlastnila. O zakúpenie práv sa bili Paramount Pictures či Universal Pictures a z Radúza Činčeru by sa v normálnej krajine stal milionár, avšak komunisti rozhodli inak. Kinoautomat nepredali veľkým firmám, ale akejsi neveľmi významnej zahraničnej produkcii, ktorej štát dlhoval peniaze. A to značne pod cenu a s vidinou toho, že je tým celý projekt zatratený. (Raccoon.city)
- Zahraniční kritici Kinoautomat označili za vrchol výstavy Expo 1967. Proč, to se mohli českoslovenští diváci přesvědčit až roku 1971 v pražském kině Světozor, které kvůli interaktivnímu představení prošlo nákladnou rekonstrukcí. Už o rok později však bylo další uvádění nelineární situační komedie z blíže nespecifikovaných „ideových důvodů“ zakázáno. Pomyslnými spolutvůrci filmových eskapád pana Nováka (Miroslav Horníček) se tuzemští diváci stali znovu v květnu 2007, kdy se Kinoautomat vrátil na tři večery do Světozoru. (Letní filmová škola)
- Vo chvíli, keď si Kinoautomat vzal na paškál kritik Rudého práva Jan Kliment, ktorý vôbec nepochopil humorný základ filmu a skritizoval ho za to, že aj keď je divákovi daná možnosť voľby, vždy je rozhodnuté zaňho. Taká myšlienka príliš pripomínala chovanie komunistického aparátu, ktorý navyše nemal príliš v láske osobnosti stojace za projektom. Propagácia filmu bola vtedy znížená na minimum, premietania sa postupne skracovali a na nátlak komunistov sa v roku 1972 musel Radúz Činčera so svojím dielom rozlúčiť. (Raccoon.city)
Reklama