Režie:
Šimon HolýKamera:
Jana HojdováHudba:
Šimon HolýHrají:
Pavla Tomicová, Sara Venclovská, Tereza Hof, Eliška Soukupová, Marián Chalány, Nirav Prajapati, Soňa Beaumont, Lenka Karaka, Hana Řičicová, Tereza Nováková (více)Obsahy(1)
Psycholožka Kristýna (Pavla Tomicová) zoufale hledá lásku a štěstí. Rozhodne se proto odjet se svou dospělou dcerou Sárou (Sara Venclovská) na ozdravný víkend za kartářkou Zdenou (Tereza Hofová). Skrze pochybné rodové léčení a výklady karet zjistí víc nejen o svém problematickém vztahu k okolí, ale i ke své dceři a sobě samotné. Přijde na konci uzdravování konečně i láska? (Aerofilms)
(více)Recenze (68)
Další film od Holého, který není brán úplně na výsluní, ale přitom se v něm neděje nic extra průměrného. Jasně, není to Oscarová věc, ale rozhodně na české poměry hloubkové, líbezné a s prodíráním nějakých neotevřených témat. Takže u mě dobrý. ()
Nejlepší vztahový máma-dcera drama co jsem viděl za hodně dlouhou dobu. Hodnotim hlavně dialogy a celkovou věrohodnost. Na poměrně mladýho tvůrce mi to přijde ohromně vyzrálý. A co já vim, třeba samotnej fakt, že za něco vyplázneš desítky tisíc, ti ve výsledku pomůže dojít k nějaký katarzi. #kviff56 (75%) ()
Autenticky výborně vykreslené situace a dialogy jako z novovlnných filmů, jenž jsou podtržené přesnými hereckými výkony, dělají z tohohle kousku jeden z nejlepších letošních tuzemských filmů. ()
Uz jsem mel asi lepsi napady nez udelat si pekny vikend s ceskym filmem 🤡 ()
Nedokoukano. ()
Film, který má jasně vytyčenou- vy.íčenou cílovku, která by ho ale podle mě měla umět ocenit- že se v tom dámy poznaly, že to je i o nich, že se ze zoufalství taky uchýlily, nebo se minimálně někdy měly tendenci uchýlit k nějakým ezo nesmyslům, že volba Pavly Tomicové coby představitelky hlavní zoufalky byla taky mimořádně šťastná, protože by se pro tu roli v době vzniku filmu nenašla autentičtější představitelka, že to sice stálo odhadem tak 16300 korun, ale že se to i s ohledem na ten budget vážně povedlo a klukluka nehodnotí líp jen proto, že má mezi nohama to, co tam má, ale věří, že kdyby tam měl něco jinýho, tak by tomu dost možná nasypal víc. ()
Pochvala za velmi přirozené hraní a vztah Tomicová-Venclovská jednička podtržená. Jináč mi ezo zážitek na houbách vyšumí rychlejc než můj vlastní minulé léto...těch mořských zvířátek koupajících se v ranních mracích na srpnové obloze. 50% ()
Nevěděla jsem, zda se mám po zhlédnutí filmu začít hystericky smát, nebo plakat nad prohlubující se bídou české kinematografie. V hlavě mi přitom běžel název manifestu „Nová česká intimita“, pod kterým je podepsán právě Šimon Holý. Hovořit o intimitě v souvislosti s takto emocionálně vyprázdněným a plochým filmem, ve kterém intimita zcela chybí, je dosti paradoxní. Zdá se, že kamenem úrazu tohoto snímku je tedy absence vztahovosti. Dost možná, že se jedná o jakýsi nevědomý, vedlejší produkt, výpověď o generaci mladých filmařů a jejich neschopnosti utvářet vztahy (mezi postavami, s diváky a snad i v soukromém životě). Scénář, jako kdyby byl tvořen "copy paste" stylem - pouze chladně a nezúčastněně kopíruje obraz světa a zároveň se bojí dotknout skutečného, pulzujícího života a ponořit se do jeho hloubky a šíře. Zřejmě proto také snímek vyznívá tak neživotně, odtažitě a neautenticky a nakonec vlastně ani nedokáže z tématu falešné spirituality vykřesat jakoukoli pointu. ()
nedokoukano. zdeptalo mne to. ()
Na bídu, co plove v domácím filmovém rybníku je tahle konverzační jednohubka dost příjemně stravitelná. Já mám takové filmy rád. ()
Je to sice ze života, ale pokud by se tenhle film promítal povinně mužské mládeži, tak se nám tady zdvojnásobí počet homosexuálů. O dosahu filmu svědčí moje naprostá osamělost v kině v páteční podvečer. ()
Další český chcípácký film o zralé ženě doprovázené dospělou dcerou, které hledá, jak sobě porozumět. ()
Nějak se v těch zdejších recenzích nepíše o Hofové, která mi rovněž přišla ve filmu dobrá a přesvědčivá (v typu postavy, kterou hraje). Jinak děj filmu nijak negraduje a asi v polovině uvázne na mělčině... ()
Vůbec nechápu přirovnání tohoto snímku ke chcípáckým filmům, protože ty se vyznačovaly nemístnou adorací problematických mužských hrdinů, zatímco Holý spíš naopak ukazuje hledání lásky a štěstí ženami, jimž se takoví muži po několik generací připlétali do cesty, a nevnucuje jednoznačné interpretace. Jakkoliv záměrná rezignace na propracovaný scénář občas vede k natahování slabších scén, tak z větší části se taktika ponechání prostoru pro improvizaci perfektně vybraným herečkám (Tomicová, Venclovská, Hofová, Soukupová) rozhodně vyplatila. Kromě autenticity emocí i dialogů bych jako výhodu tohoto přístupu viděl i to, že se tím eliminovalo riziko využívání ženských postav jako pouhých autorových projekčních pláten vlastních idejí či traumat. Aktuální téma ezoteriky je pojato lehce satiricky bez zbytečného shazování či moralizování, ale přestože většina cílového publika asi bude sdílet skepsi dcery Sáry, tak zejména nesporné čarodějné charisma Hofové v kombinaci s uměřeně magickou kamerou Jany Hojdové přece jen vytvoří pocit, jestli na tom všem náhodou opravdu něco léčivého není. Velmi zdařilé jsou taky dvě scény, v nichž Tomicová vede jakési podivné pseudoterapeutické focus groups pro bio produkty s perfektním ženským komparsem, v němž mimo jiné zasvěcené potěší svěží výkony kulturních publicistek Hany Řičicové (doufám, že tímto její herecká dráha nekončí, protože má opravdu sugestivní mimiku) a Jany Patočkové. ()
Tak jsem sice vydržel do konce, ale celou dobu přemýšlel, jestli je to autobiografický projekt Tomicové nebo co to vlastně je? Nekonečné blábolení o zklamání a ztraceném životě, pak trochu kartářské hovadině a nakonec random konec a zvonec? No ty wogo! To nechceš... ()
Dost banální banalita (taky jak jinak), která se chvílema jako banalita snaží nevypadá, a to je asi ta největší potíž. Zvlášť když to skončí fakt ultra banálně! ()
Herečky dobré, příběh stojí na vodě. O tomto tématu max. 30 minut. ()
Na jednu stranu obdivuju Šimona Holého, že se pustil do ryze ženského filmu, na druhou stranu ten výsledek není žádná velká sláva. Možná kdybych byl ženou, tak bych dialogy ocenil více, ale takhle jsem tápal. Občas se při dialozích matka-dcera zableskne na lepší časy, ale jsou to jen chvilky. Po konci jsem si řekl, že jednou mi to stačilo, po druhé už se podívám na něco jiného. ()
Chtěla jsem to vypnout po 20 minutách, nakonec jsem to dokoukala celý, ale buď jsem divná já nebo ten film. 😵😵💫 ()
Po Zrcadlech ve tmě Šimon Holý opět předkládá komorní konverzační film, založený na dlouhých statických scénách, civilismu, zčásti improvizovaných dialozích a obecně lidských tématech (láska, štěstí, vztahy). Asi si začínám na jeho styl zvykat, protože film mě docela vtáhnul. Zásluhu na tom mají i herecké výkony Pavly Tomicové a Sáry Venclovské. ()
Reklama