Režie:
Justine TrietKamera:
Simon BeaufilsHrají:
Sandra Hüller, Swann Arlaud, Milo Machado Graner, Jehnny Beth, Samuel Theis, Saadia Bentaïeb, Antoine Reinartz, Camille Rutherford, Sophie Fillières (více)VOD (2)
Obsahy(2)
Úspěšná spisovatelka Sandra (Sandra Hüller) žije se svým manželem Samuelem a jedenáctiletým nevidomým synem v odlehlé chatě ve francouzských Alpách. Jednoho dne je ale Samuel nalezen mrtev. Byla to sebevražda, nešťastná náhoda nebo má manželovu smrt na svědomí samotná Sandra, jejíž svéhlavá povaha z ní dělá hlavní podezřelou? Veřejné vyšetřování případu odkrývá nejen okolnosti samotné smrti, ale také intimní a znepokojivé detaily jejich bouřlivého vztahu. Justine Triet natočila napínavé rodinné drama, které díky rafinovaně vystavěnému scénáři, nápadité režii a vynikajícím hereckým výkonům získalo na MFF v Cannes nejvyšší ocenění Zlatou Palmu. (Aerofilms)
(více)Recenze (268)
https://iakia.blogspot.com/2023/10/anatomie-padu-rezie-justine-triet.html PS: viděno v Kině 35 - zajímavý výběr pro ČSFD projekci.... na to, jak vzdušně působí vysoké stropy, sezení působí stísněně, řady nejsou odstupňované a u 2.5 hodinového filmu bylo v sále nedýchatelno.... ()
Vybroušené, chladné, sebevědomé drama, které kapku více prostoru, než by mělo, věnuje rekonstrukci smrti, která ve finále nemá až tak vysokou přidanou hodnotu a ubírá prostor hlubší analýze rodinných vztahů a psychologii jednotlivých postav, ve kterých se dalo ještě dost slušně dolovat. O tom, že jde o velký evropský film, který přežije v hlavě kdejakou velkou produkci, není pochyb. ()
Prečo vám chcú frantíci vždy vykecať dieru do hlavy tak veľkú že má z toho jedn chuť spáchať samovraždu? Od čias Jules a Jima kecajú a kecajú a kecajú a kecajú diery do hlavy veľké jak francúzska riviéra. 150minut kecania! Ten film mal mať 100 min. Milosrdné 3* Tri krát som zaspal a už je polnoc...sedatívne umenie. Zlaté Palmy sú dobrý liek na spanie! Nespavosť vyriešená. Merci za to že si! No nič, musím lúskať viac Prousta a balíček Aspirínu. Logická hádanka od Horkýže slíže! Uprostred Sahary leží holý chlap, holý chlap Vôkol žiadne stopy iba plno šiat, plno šiat Plno šiat a jedna krátka zápalka, zápalka Logická hádanka Je ten chlapík mŕtvy - Áno Zabili ho? - Nie Spáchal samovraždu? - Áno Zastrelil sa? - Nie Smrť nastala pádom? - Áno Z vrtulníka? - Nie Z rogala? - Nie Z balóna? - Áno Jasný debil - Nieee ()
Po Trojúhelníku smutku je tu další vítěz Zlaté palmy, co si právoplatně zaslouží širší renomé, protože z Francie přiletělo nepříliš krátké soudní, silně dialogové drama, u něhož jsem si navzdory jeho stopáži přál ještě větší nálož. Ty vyostřené konfrontace v soudní síni i mimo ni bylo napínavé sledovat a Sandra Hüller si skutečně zaslouží, aby byla konečně vidět. Bez debat dílko, které je pro mě nedílnou součástí dost nabitého filmového roku 2023. [viděno v KVIFF.TV 19.1.2024] ()
Francouzské soudy pracují a fungují úplně jinak než ty americké, na které jsme ve filmech zvyklí. Ty dvě a půl hodiny utečou jak voda, ani nevím jak. Hodně se tam kecá, ale furt mě to drží... jsem totiž zvědavej, co z toho bude. Ten závěr ale? Hon na čarodějnice se nepotvrdil, ani žádný šokující zvrat. Rozhodně to není žádné zklamání. Rozhodně to nepotřebuji vidět znova - na to to bylo moc dlouhé. Což je takovej paradox - sice tomu nemůžu nic vytknout, ale taky to nemůžu kdovíjak opěvovat. Bavilo. Ale teď po skouknutí už to automaticky bavit přestalo. Zajímavé. ()
Vtahující, promyšlené, uvěřitelné, evropsky civilní, v čele s excelující Sandrou Hüller. Perfektní a moderní vztahově-soudní drama! ()
Sice jsem si celou dobu říkal, že snad už dneska by se takto nikdo nechoval, ale když to člověk přijme, tak dostane dávku emocí - vesměs negativních. Film dobrý, stopáž nevadila. ()
(8/10). Anatomie pádu, jakožto vítěz letošního festivalu v Cannes, pro mě představoval velice atraktivní film, který mi z pohledu filmového nadšence nesmí uniknout. Nadšené reakce z letošního filmového festivalu v Karlových Varech, jenom přilily olej do ohně a moje očekávání planuly pořád jasnějším plamenem. Podobné pocity jsem minulý rok prožíval u podobně laděného snímku Close. Režisérka Justine Triet byla pro mě velkou neznámou a byl jsem proto zvědavý, jaké mistrovské dílo se jí podařilo sestrojit, aby si vysloužila tak nadšené ohlasy. Prakticky neznámý casting u mě vzbuzoval pocit, že vstupuju fakticky do naprostého neznáma. Tento pocit však mírně rozmělnil trailer, který jsem viděl před prodlouženou verzí Pána prstenů v kině. Tato zkušenost mě jenom utvrdila v tom, že chci film v nejbližší době bezpodmínečně vidět. Mírně se však vytratil pocit naprostého neznáma, protože jsem z traileru dokázal vyčíst základní premisu. Anatomie pádu bylo hutné drama, které staví především na dialozích. V první polovině filmu jsme svědky chirurgického rozboru vztahu, kterého postihla obrovská tragédie. Nad celou touto událostí se však vznáší oblaky pochybností, které nenechají diváka klidným. Já jsem s velkou chutí přistoupil na režisérčinu hru a ponořil se hluboko do anatomie onoho osudného pádu. S postupem času se začíná rozplétat obrovská pavučina tajemství, která nám byla zpočátku skryta. 150 minut je opravdu pořádná porce stopáže. Navíc si dává kamera ve většině případů opravdu na čas. Tím pádem jde podle očekávání o náročný kus filmového díla, jehož tíhu jsem i já začal ke konci pociťovat. Celkové tíživé atmosféře dodává na intenzitě také mrazivé horské prostředí, kde se celá tragédie odehrává. V první polovině jde spíš o poznávaní hlavních postav, které divákovi začínají odkrývat své vrstvy. V druhé půlce se přesouváme k soudu, abychom byli svědky strhujícího soudního procesu. Excelentní herecké výkony dirigovány fenomenální Sandrou Hüller dodávají filmu potřebné pozlátko. Jedna osoba ji však po stránce herecké dokázala trumfnout. Mladý francouzský herec Milo Machado Graner, který hraje zrakově postiženého chlapce, dokázal předvést neskutečný herecký koncert, který s postupem stopáže graduje. V úplném závěru posune jeho výkon do nebeských výšin a divákovi z jeho dojemného výkonu puká srdce. Objevuje se tady však fenomén, který jsem mohl pociťovat již minulý rok u Trojúhelníku smutku. Přemíra nadšení přede mne postavila příliš vysoká očekávání, která byla až příliš enormní. To snímku bohužel v konečném důsledku mírně podráží nohy. Jinak se jedná o excelentní zpověď chladné manželky, u které si do poslední chvíle nejste jistí, jestli by byla skutečně schopna provést tak zrůdný čin a jestli je opravdu tím monstrem, za které ji většina francouzské veřejnosti považuje. "My love. I just want you to know that I'm not that monster, you know. Everything you hear in the trial it's just.. it's twisted. It wasn't like that." ()
Pořád na ten film myslím. ()
Film ověnčenej vavříny vždycky vyvolává velký očekávání a pak někdy o to větší zklamání. Anatomie pádu není ani dobrej ani špatnej film. Vizuálně velká bída, herci dá se říct v pohodě, až na toho malýho kluka, ten na mě působil hodně nepřirozeně a sympatie k hlavní antihrdince se taky nějak nedostavily. Příliš dlouhý, příliš monotónní, u mě bohužel průměr. ()
Dlhá, nudná píčovina, kde by si nominačku zaslúžil žalobca a nie ta nesympatická krava. To už fakt nemáme v európskom priestore lepší film jak toto? A ten záver? To čo malo byť? Pol dňa človek čaká a takto to dopadne? Scenár to ale asi zobere. 2 z 5 ()
Líbila se mi nejednoznačnost po většinu filmu... SPOILER: V hlavě mi pár dní zůstala ležet i možnost, že svědectví syna, o zásadním rozhovoru v autě s otcem, byla možná i jeho reakce na radu opatrovnice, že když úplnou pravdu není možné zjistit, musí si vybrat stranu a tímto rozhodnutím pak už vždycky stát.... ()
Napínavý a perfektně zahraný film. Na konto tohoto filmu jsem slyšel samou chválu. Takže bylo jasné, že se o jeho kvalitách rozhodnu sám přesvědčit. A pověsti nelhaly. Anatomie pádu je velmi dobrý film. Režisérka Justine Triet natočila hodně silný film, který moc dobře funguje a diváka přiková k sedačce. Největší síla filmu je ve výborných dialozích a ve skvělých hereckých výkonech. Film stojí na scénáři a přesných dialogových výměnách, které jsou parádně přednášené. Hodně moc se mi líbilo, že film udržuje diváka v nejistotě a společně s dalšími postavami postupně zjišťujeme, co se nejspíše stalo a co k tomu mohlo asi vést. Osobně se mi líbilo to, že film neodpoví na všechny otázky a spoustu věcí nechá na nás, a abychom se sami rozhodli, co je pravda a co není. Sandra Hüller odvedla velmi dobrý výkon a svou náročnou roli zvládla moc dobře. Swann Arlaud má velké charisma a jeho výkon se mi líbil. Samuel Theis nemá tolik prostoru, ale to nic nemění na tom, že to zahrál parádně. Samotný film jsem si hodně užil, hlavně druhou půlku u soudu, která je dramatičtější a napínavější. Jediný problém, který jsem při sledování filmu vnímal je to, že je to filmařsky až moc "obyčejné". Místy mi to připadalo, jako kdybych sledoval divadlo, a při tom se režisérka klidně mohla více odvázat, zkusit agresivní střih, kamerové jízdy atd. Nechápejte mě špatně, film se mi hodně líbil, ale dovedu si představit, že by mohl být po filmařské stránce zajímavější. Anatomie pádu je velmi dobrý dramatický film a pokud budete mít možnost, tak se na něj koukněte. ()
Možná příliš dlouhý, místy odtažitě chladný, ale především působivý příběh o tom, jak to může dopadnout, když manželské spory a existenční krize zajdou příliš daleko. Více. ()
Přišlo mi to jako vhled do života rodiny - jsou tam situace, které nejsou nějak neobvyklé (hádky, neshody, žárlivost, dluhy...) - nicméně situace, kterou řeší hned od začátku je i na konci filmu pro mě vlastně určitou záhadou a vlastně mi vadí, že tam není ukázané, jak to tedy skutečně bylo... Anglicko-francouzský zvuk byl pro mě velmi zajímavým spojením a zcela rozumím touze obviněné mluvit v jazyce, který je jí bližší, protože při tak náročné situaci prostě nedokáže vše vyjádřit v cizím jazyce...Nicméně - ocenění Oscar bych tomuto filmu nedala ani v jedné kategorii, ve které je nominován. ()
Nebudu hodnotit prostřednictvím grafických symbolů, jenom si tu s dovolením postěžuju. Možná to bylo vymyšlené ještě před Brexitem, panička mluví moc pěkně anglicky a asi i slušně francouzsky, i když je to Němka, což je sympatické. Co sympatické není, je vystupování jedenáctiletého dítěte u soudu (nehledě na je ho nehledícnost), ať už svědčí pro nebo proti. Nevím, jak ve Francii, ale je to v dnešním světě blbost, které se nedá věřit, a přitom každý příběh musí být uvěřitelný. Zaplaceno, staženo, dobře ty, Kvifffe, ale nabízíš často hovadiny. Jo, vyhrály cenu, ok. A zklamání. ()
Dobrý film. Možno by pomohlo skrátiť o polhodinu a vymazať niektoré repliky žalobcu, ktorý mi tam celkovo nesadol. Myslím herca. Pointa výborná. Emócie boli a nešlo o žiadne vydieranie. ()
[KVIFF 2023] Velká síla. Film, kde už pak nejde ani o nějakou záhadu, ale prohloubení lidské mysli a o tom, kam až jsme schopni zajít. Mrazivé, neuvěřitelná Sandra Hüller, komplexní postavy se svými příhodami a linkami. Finále asi až moc spletité, ale velice hutné. Jeden z hajlajtů. ()
150 minut dlouhé soudní drama s detailní rekonstrukcí případu. Na mě to bylo příliš. Příliš dlouhé, příliš roztahané a chvílema jsem se dost nudil. Napsané to je myslím moc dobře. U samotného procesu mě bylo vyloženě nepříjemně a jestli to takhle vypadá ve Francii u soudu, tak doufám, že se mě to nebude nikdy týkat.. Zajímavý nápad s „přehráním záznamu“. Tahle scéna je asi vrchol filmu a dialogy se povedly, na druhou stranu nějaký vizuální nápad by se tu hodil. Trošku mi to až připadá jako divadelní inscenace. To je možná důvod, proč jsem často cítil tu nudu. Divadlo mám rád, ale do kina jdu na něco jiného a to jsem tu nedostal. Vyvažují to u mě herecké výkony, zvláště matky a syna, které mě přišly opravdu vynikající. S nominací na Oskara za herečku v hlavní roli jsem úplně v klidu. Kdyby měl film o hodinu méně, byl bych asi s hodnocením výše. 60% ()
Já si řikam - co to proboha vybrali za dětskýho herce? - ten kluk pořád tak divně čumí. Ale když jsem pak asi po půl hodině (jsem dobrej) zjistil, že je slepec, tak už to začlo dávat smysl. Jedná se o klasický soudní drama™ se špetkou násilí na psech (tak pozor). Po úvodní scéně s příšernou hudbou jsem si gratuloval, že jsem to přežil a už nikdy ten song nikdy neuslyšim. Jak hluboce jsem se mýlil. Udělala to teda? Když nevíš, musíš si prostě vybrat. #strašněužvaněný #sneslobytozkrátit #kviff57 (70%) ()
Reklama