Režie:
Anand TuckerScénář:
Frank Cottrell BoyceKamera:
David JohnsonHudba:
Barrington PheloungHrají:
Emily Watson, Rachel Griffiths, James Frain, David Morrissey, Charles Dance, Celia Imrie, Rupert Penry-Jones, Bill Paterson, Nyree Dawn Porter (více)Obsahy(1)
Hilary, starší z obou sester , hraje na flétnu, její sestra Jackie na cello. Celé dětství jsou nerozlučné. Z Jackie se stane slavná virtuoska. Ve světě se cítí sama, bez domova, bez lásky. Rodina si připadá odstrčená, hlavně méně úspěšná Hilary. Propast mezi sestrami se časem stále prohlubuje. Jackie se zamiluje do Daniela Birenboima, slavného dirigenta. A zatímco svět oslavuje jejich lásku, něco se s Jackie začne dít. Neustálá únava ji přesvědčuje, že se sama sobě ztrácí. Přestane cítit své prsty. Utíká ze světa slavných, od manžela. U Jackie propuká smrtelná nemoc - roztroušená skleroza. Slavná cellistka se stane slavným invalidou. Jak se její konec blíží, nacházejí k sobě obě sestry po mnoha letech opět cestu. (Intersonic)
(více)Videa (1)
Recenze (82)
Nerozlučné sestry Hilary a Jackie, společně pod dohledem matky, rozvíjejí svůj hudební talent. Žijí jedna pro druhou. Jenže velká kariéra se rýsuje pouze před Hilary, která hraje na flétnu. A Jackie (začínající violoncellistka) je tak vychovávána ve stínu své úspěšnější sestry, která je pro ni nedostižný vzor. A najednou se role vyměnily.. „ jeden den jsem si jen tak hrála a druhý jsem už byla zamluvena na dva roky“ a tím se i jejich cesty rozešly. Jackie se vydává za potleskem publika a Hilary za obyčejným životem. Nádherný film o hledání štěstí, životních cílů, rivalitě, ambicích, žárlivosti, odcizení, ale i lásce podle knihy "A Genius in the Family" .. „Když máš někoho ráda. Zjistíš, že jejich obrazy jsou pořád s tebou ve tvém srdci. Obrazy toho, jak na ně myslíš, když na ně myslíš. Když myslíš, že jsi někoho ztratila, vybavíš si obraz a pak ho najdeš “ ()
Holky byly moc afaktovaný ve svým hudebním projevu. Možná i ve svým životě, který si prožila každá po svém. Jejich ponocování v oknech, debaty o tom, co si myslí druhá a naopak, mě k nim připoutali až do té míry, že jsem chtěl rozhodovat o jejich osudu jen já sám. Hilary a Jackie není film při kterém se zachumláte do deky, abyste mohli v klidu nasávat atmosféru anglického venkova, to fakt ne! Procestujete Itálii, Německo, zmínka padne i o Zdi nářků a vše zakončíte Ruskem, čili nutkání oblíct si teplý ponožky je na místě. Ale nejenom to. Ten film je strašně mrazivej i z jiného pohledu. Obvzlášť v závěru, kdy si uvědomujete, jak moc se ty holky měly rády. Že život si vybere krutou daň vždycky ve chvíli, kdy to nejméně čekáme. Když Emily Watson sedí v obrovském sále plném lidí a ohromeně na ně kouká s pocitem, že tu jsou pro ní, měl jsem podivné mrazení v zádech. Důvod byl. Kamera poodstoupí a vy zjistíte, že Jackie nesedí se svým, pro ni typickým nástrojem. Má v klíně bubínek, orchestr přestane hrát a Jackie řekne: "Jé, teď jsem na řadě já, že jo?". Práskne do bubínku a zasměje se. V hlavě vám proletí tatáž situace, kterou zažila na CNN a chcete brečet. Tenhle film je neskutečná pecka, kterou rozdýcháte horko-těžko. ()
Tenhle film jsem viděla tak před 2-3 lety a opravdu na mě velice zapůsobil - do teď mě mrazí v zádech když si vzpomenu na některé scény, hlavně z druhé poloviny filmu.... V průběhu děje jsem postupně začala nenávidět Jackie, ale když jsem film dokoukala do konce, mísily se ve mě všemožné pocity od zuřivosti až po dojetí... cca úžasný film ()
Úvodních čtyřicet minut je znamenitých. Ve chvíli, kdy však Jackie osloví svou sestru s těžko představitelným přáním u ní na venkově, jsem začal na snímek pohlížet úplně jinak. Vrtá mi hlavou, jestli to byl záměr (trochu asi určitě), ale Emily Watson jsem od té chvíle upřímně nenáviděl (nehledě na to, že žádná racionálně uvažující osoba jako Hilary by na Jackiin návrh nikdy nepřistoupila: aneb jak můžete nenávidět někoho, koho musíte milovat?). "Jacks" a její značně pohnutý životní osud mi byl po zbytek stopáže jaksi lhostejný, snímku se již poté nepovedlo probudit ve mě jakékoliv emoce. Cello chraň - herecky je to na výši, ale já celou dobu čekal na ten poslední záběr, ve kterém se z blonďaté sestřičky stane vypočítavá mrcha, která vše jen předstírala... A konec samotný? Nezastírám, že jsem to tak docela nepochopil, podobné filmy potřebují živou debatu :-). Z mého pohledu to bylo pravé oldschoolové zakončení hodné mistrovských děl sci-fi. Jinak ale bezvadné: začátek parádně navnadil, něco tak roztomile nevinného beze stop patosu jsem nečekal. Hudba pochopitelně okouzlující... Kdyby bylo po mém, nechal bych pouze příběh Hilary, ten rozvedl, a napařil pět hvězd. 70% Special thanx to Majda. ()
Tento film jsem shlédnul na doporučení své přítelkyně a musím říct, že jsem neprohloupil, když jsem jí uvěřil jak je to skvělý film. Film o dvou sestrách. Každá má jiný charakter a jejich rozdílné osobnosti se postupem času dostávají napovrch. Rozdělení filmu na dvě části je výborný tah režiséra. Každá část se věnuje jedné sestře a ukazuje nám spojitosti a dotváří celkový příběh. Jackie, která závidí sestře její výjimečnost, její úspěchy a rozhodne se být lepší za každou cenu. Zde se projevuje honba za úspěchem a její další trápení i její neslavný konec. Hilary, jenž je od mala lepší a vychovávána v úspěchu pomalu pochopí, že Jackie se stala výjimečnou dcerou číslo jedna a narozdíl od své sestry, přijme svůj osud a svou hodnou povahu. Rozdíl mezi oběma sestrami je větší čím jsou starší. Jackie závidí Hilary skoro vše, ale naopak Hilary svou povahou není schopná závidět, ale pouze milovat svou sestru z celého srdce a proto jí dovolí mnoho až chvílemi neuvěřitelných věcí. Dostávám se k hereckým výkonům obou sester na kterých upřímně stojí celý film. Emily Watson a Rachel Griffiths jsou v tomto dramatu o životním osudu opravdu úžasné. Emily Watson zde předvádí jedno z nejlepších hereckých ztotožnění s hranou postavou jaké jsem kdy viděl. Rachel Griffiths je hodně uvěřitelná, přirozená a hodná, díky tomu skvěle zapadá do této role. Herečky opravdu tento film drží ve velkých výškách úspěchu. Scénář podle mě nemá chybu a film je velmi působivý. Režiséra opravdu neznám, jeho práci nemohu krom tohoto filmu posoudit. Další bonus filmu je práce kamery. Dokonalé nasvícení některých scén, přelétavá kamera, čistota a mrazivá přesnost natočených scén. Díky tomuto všemu je pro mě tento režisér a kameraman opravdu lidmi na svých místech. Hudba nemá chybu, perfektně propojuje celý tento skvost. Herečky, režisér a práce s kamerou a hudbou z tohoto filmu dělají opravdu silný dramatický lidský film. Pří mnoha, opravdu mnoha, scénách mě mrazilo v zádech a několikrát jsem byl i obrazem uchvácen. Tento film není nijak slavný, ale podle mě už je dlouho čas na to, aby ho lidé začli opravdu milovat a byl vynášen do nebe. Má na to právo . PS: oscarové jen nominace pro hlavní dvojici? Podle mě další přehmat... To měla být jasná soška!! ()
Galerie (11)
Zajímavosti (5)
- Ve filmu zazní úryvky z básní „Among School Children“ od W. B. Yeatse a „Romance“ od W. J. Turnera. (ČSFD)
- Emily Watson se učila hrát na violoncello již od svého dětství, takže pro roli Jacqueline du Pré měla velmi dobré předpoklady. Pro svou roli cvičila tak dlouho a intenzivně, že jí často od hraní krvácely prsty. (ČSFD)
- Film byl kritizován za nepřesnosti a senzacechtivost, nicméně sama Hilary du Pré, která se svým bratrem po smrti své slavné sestry vydala své paměti, film brání. Režisér Anand Tucker s oběma sourozenci vedl několik rozhovorů a podle Hilary du Pré film věrohodně zobrazuje i temnější stránku její sestry ovlivněnou roztroušenou sklerózou. Stránku, kterou prý kritici neodkáží přijmout. „Jackie, kterou jsem znala a milovala, zemřela dlouho před svou skutečnou smrtí v roce 1987.“ (TroiMae)
Reklama