Režie:
Jean-Paul RappeneauKamera:
Thierry ArbogastHudba:
Jean-Claude PetitHrají:
Juliette Binoche, Olivier Martinez, François Cluzet, Jean Yanne, Claudio Amendola, Isabelle Carré, Carlo Cecchi, Christophe Odent, Elisabeth Margoni (více)Obsahy(1)
Děj se odehrává v době velké epidemie cholery, jež na počátku třicátých let devatenáctého století postihla jižní Francii. Mladý italský revolucionář Angelo musí prchat před rakouskými agenty, usilujícími o jeho život. Na útěku se setkává s děsivými následky cholery. Ukrývá se před pronásledovateli i před dragouny, kteří kvůli epidemii internují lidi v narychlo zřízených karanténách. Bez váhání se mladík rozhodne doprovázet mladou ženu, putující přes hory za manželem. Je to pro něj samozřejmost, daná jeho výchovou a šlechtickým kodexem cti. Angelo nakonec zachrání krásnou ženu před smrtí a doprovodí jí až k jejímu mnohem staršímu manželovi. Tím však jejich příběh vzájemné náklonosti patrně neskončí...
Snímek oživuje kdysi oblíbený žánr velkoryse pojatého historického příběhu a snaží se skloubit barvitou podívanou s uměleckým záměrem. Režisér natočil sugestivní drama, v němž dominantní roli hrají provensálské hory, vesnice a městečka. S jistým naturalismem zachytil hrůzy cholerové epidemie a naopak s jemnou lyrickou nadsázkou popisuje vztah čestného důstojníka a odvážné dámy. Film patří k nejdražším, ale také divácky nejúspěšnějším projektům francouzské kinematografie konce minulého století. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (46)
Tomuto zpracování Gionova románu se dá vytknout jen jedna věc, a to ne ta, že náš ušetřili důkladnějšího pohledu na epidemii cholery. Je to chování hlavní hrdinky. Knihu jsem četla až na základě filmu, a potvrdila moje podezření. Pauline se ve filmu chová naprosto iracionálně, neustále prosazuje svoji vůli. Autoři nepřirozeně emancipovali ženu z 19. století chováním ženy z konce 20. století, což poněkud narušuje atmosféru příběhu. ()
Z mého pohledu dosti nepřesvědčivý a líbivý obraz první poloviny devatenáctého století. Rádoby dramatické scény jsou zdidealizované jako z Fanfána Tulipána. ()
Hodně zajímavé historické dílo, jenž vás dokáže vtáhnout do děje jako málokteré jiné. Bezmoc následkem cholery je patrná a Olivier Martinez jako mladík co cestuje do Milána sympatický. ()
Neznám snad jedinou věc, kterou bych tomuto filmu mohla vytknout. Skvělá kamera,výprava, oblíbení herci Julie Binoche a Olivier Martinez a také krásná hudba. Děj se odehrává ve Francii konce 19. století za epidemie cholery. Mladý plukovník husarů a italský revolucionář se setkává s mladou ženou ve městě zmítaném epidemií. Jejich společný útěk a následná cesta ovlivní jejich životy. Romantika do morku kostí, vizuální orgasmus, smysl pro detail.... mých 5***** od dob, kdy jsem ho poprvé viděla v minikinokavárně:-) 2.3.09 : konečně mám dvd, sice s Aj titulkama, ale mám...i po několika letech je to stále skvělý film, nádhera, prostě nádhera, ty scenérie, koně, Angelo na střeše, a Mózartovy "Německé tance".... ta nádherná francouzština....kdyby to šlo dám tomuto filmu i deset * 2010 Stále u nás nevyšel, už se asi nedočkám, každopádně tento film dokazuje že hudba dokáže film pozvednout do jiné dimenze... 2016 stále čekám:) ()
Musim souhlasit. Vyborny historicky film, skvela Binoche a Martinez, vyprava, kamera a scenar. Dve hodiny ubehly jak voda. ()
Poetický film s kouzlem romantických zátiší a všedně překrásných krajin, ve kterých voní každodenní prožívání domova. Pamatujete? Kdo žil, ten skutečně existoval. Film se skvělými hereckými výkony, klasicky vystaveným syžetem a svěže pramenitým dějem invokuje ducha doby horečnatých lidských srdcí a očí schopných vnímat krásu. Napětí zdrženlivosti. Scény, které probouzí niterný děs a strach naturalistickými maličkostmi bez efektů a virtuální reality. Mnohem víc. Film lidský. Kde je to propadliště, do kterého odešly takové filmy? A kde jsou ty emoce, kterými člověk vládl? ()
Věrné převedení klasické dívčí romantické literatury na kterém mě nejvíc bavila jeho žánrová čistota, v podstatě dvěstě let starého žánru. Je to přímý protiklad současné filmové popkultury fungující primárně v meta-rovinách. A Juliette Binoche samozřejmě :) ()
Nádherný romantický film s realistickou atmosférou smrtící epidemie cholery. ()
Naprostá špička francouzského historického filmu z poloviny devadesátých let. Dobrodružný romantický příběh s pevným scénářem jako skála vytváří naprosto úžasnou velkorozpočtovou kostýmní podívanou podpořenou úžasnou kamerou se smyslem pro sebemenší detail, jakou umí snad jen francouzská kinematografie. Příběh se odehrává v roce 1832, tedy v době, kdy severní Itálie bojovala za nezávislost proti mocnému Rakousku. Italští vlastenci se dostali až do jihovýchodní Francie, kde zrovna zuřila morová epidemie. A co se tam všechno odehrávalo, snad ještě nikdy nebylo tak zobrazené, jako v tomto snímku. K tomu velkolepá výprava, spousta množstevních scén, typický francouzský humor, svěží tempo a jedinou vteřinu nenudící část. Zkrátka a dobře, je to ten styl filmu, které Francouzi točili někdy v sedmdesátých letech. Máme tu mladého, jak sám o sobě říká, čestného muže a mladou osamělou dámu, kteří hýbou celým dějem. Svým způsobem je to příběh o přežití v nelehké době, který svým pojetím v jistém smyslu po divácké stránce fanoušky tohoto žánru přitahuje. Po dlouhé době skutečně skvostné dílo. ()
Nerozumím proč tenhle film stojí na okraji zájmu, je to jeden z nejlepších historických dobrodružných filmů. Četl jsem knihu (Giono, aneb ten kdo napsal "muž, který sázel stromy") a na film jsem se těšil a nezklamalo mě to. Naopak. A ještě k tomu všemu Binoche!!! ()
Dala bych o hvězdičku víc, kdybych neměla problém s poněkud rozpornou, byť pochopitelnou morálkou těch krásných, mladých, buřičských hrdinů. Romantičtí nadlidé, s vervou bojující za nadosobní ideály, hlavně rozkošný husarský plukovníček, se jaksi nehodlají v jiném, rovněž nadosobním zájmu podřídit nejnutnějším hygienickým opatřením. Jenomže jiná obrana proti choleře než izolace neexistovala. Doslova jsem sebou znechuceně cukla, když milostivá paní Juliette Binoche pohladila svou zdravou (nemocnou?) ručkou dítko u stolu, aniž si vůbec připustila možnost, že tohle se opravdu nedělá. Škoda, realismus tak u mě silně překonal romantické opojení. Jinak však moc pěkná podívaná! ()
Nechápu, proč se v TV nedávají takovéhle filmy. Ráda bych se pokochala Provence v poněkud kvalitnějším provedení, ale nešť. Hvězdu dolů za poněkud rozpačitý a zbytečně natahovaný závěr. ()
Pohádkově romantický příběh zasazený do celkem tíživých reálií tehdejší pandemie cholery - tak bych charakterizoval toho filmové dílko. Výsledný pocit rozporuplný, ale zároveň příjemný. Mezi 3 až 4 hvědičkami. ()
Provence, cholera a husar na střeše. Paráda. Francouzskou literaturu mám dost načtenou, ale romány o Angelovi jsou jen ve slovenština, tak jsem se vrátila do doby, kdy jsem pro příběh v knize či na plátně nevnímala, zda slyším (čtu) česky či slovensky. Příběh krásný. Kdo byl v Provenci, pochopí, kdo tam nebyl a viděl film, stejně tam byl a byl a byl. Když jsem minulé léto byla v Provenci poprvé - no bylo to jako číst (či vidět) Pagnola nebo projíždět s Gionovým Angelem a Pauline Provencí. Bezchybný příběh. Už když to běželo tenkrát premiérově na jednom z těch franc. festivalů jsem seděle v kinu Světozor jako přibitá. Parádní figura pro Martineze (škoda, že nevyužil tak parádně nastartovanou kariéru) - tam snad ani nešlo nezazářit. Juliette Binoche je moje velkovelká oblíbenkyně a její silné-tvrdošíjné ženské postavy miluju-tato patří mezi mé nejoblíbenější. Mezi Angelem a Pauline to skvěle funguje a napětí mezi nimi jako mužem a ženou a jako mezi dvěma naprosto odlišnými náturami je tak napínavé, že by v akčním filmu vypálili hodně munice, aby si získali podobnou pozornost pro vývoj děje a vy si ani nevšimnete, že si téměř až ke konci řeknou svá jména. Téměř jsem nadskočila, když se v karanténě konečně představí a já si řekla - no jooo- vlastně na to zatím nepřišla řeč!! Psala jsem o kameře? Kamera je parádní. V některých fázích filmu není dialog, jen kamera a příroda a Provence. Cholera je krutě ohavná, lidé se mění v příšery ať jako mrtví nebo jako živý dav nebo jednotlivé zběsile ustrašené figury -např. miniatura od Depardieua. Vedle těchto maličkých hráčů vinikají hlavní figury jako jediní opravdu živoucí v cekém kraji, jako giganti, které nikdo nemůže soudit, jen snad pozorovat. Takže ať žije Rappeneau a doufám, že přichystá nějakou podobnou podívanou jako je jeho Cyrano nebo toto, jeho Šťastná cesta mě nenadchla. ()
Veľkou výhodou tohto filmu je autentickosť celého filmu a logickosť všetkých scén. Pozor, aby ste sa nezačali triasť a aby vás nezabila cholera. Ešte, že to vytvorila Európa... predsa, keď človek chce vidieť kvalitný historický film, tak z Európy. /80 %/ ()
Úžasné, na tento film nejde zapomenout. ()
Během sledování mě přešla chuť k jídlu, k pití a měla jsem pocit, že si musím jít vydrhnout ruce v alkoholu a zapálit. Dokonce následně po cestě domů se mi zdálo, že místní jsou nějak divně pobledlý a mají divný pohled... Podle toho je zřejmě dostatečně vidět, jak se film dokáže člověku dostat pod kůži. Nečekala jsem od něj absolutně nic, kromě toho, že cholera zde bude mít jen okrajový význam, avšak nakonec se ukázala, že právě cholera zde hraje hlavní roli. Příběh možná byl relativně jednoduchý, počínání postav někdy možná zvláštní, avšak celkový dojem velký, na hlavní dvojici se dobře koukalo (romantická linie nebyla nijak zvlášť klišovitá, vlastně ani nijak zvlášť výrazná), stejně tak na úžasnou jižní Francii. Možná jediná výtka k závěrečnému komentáři, který byl jako pěst na oko a nějak mi tam nezapadl. A nerozumím teda tomu, kdo zasadil film do škatulky "válečný". ()
Juliette Binoche a Olivier Martinez sa stretnú za dramatických okolností počas epidémie, ktorá zabíja všade naokolo. A aj za takýchto okolností môže vzniknúť krásny vzťah. ()
70% ()
Tento film jsem viděl opravdu náhodou, když jsem si ho půjčil ještě na VHS ve videopůjčovně. Vůbec jsem netušil o čem to vlastně celý bude, měl jsem pocit, že by to mohlo být lehce dobrodružný. Taky velkou měrou k tomu, abych si film půjčil, přispěla Julien Binoche, kterou mám velmi rád. Po prvních minutách jsem zjistil, že to asi bude film o něčem jiném, ale o dost lepší. Mladý italský důstojník a mladá francouzská šlechtična, kteří společně bojují proti útrapám doby a zároveň rozehrávají své city. Jejich oboustranná náklonost svazovaná etiketou je přímo elektrizující a překrásná. To vše je dokonáno skvělou kamerou a nádhernými pohledy na krajinu. Do té doby mě ani nějak nazaujal Martinez, ale co tomto filmu předvedl, fakt klobouk dolů...Po tomto filmu jsem měl pocit, že jsem poprvé uviděl, že i když se dva lidi milují a to velmi, jejich postavení tomu nedává svolení. Lepší než Romeo a Julie, pro mě teda Olivier a Juliette:-))... ()
Reklama