Režie:
Serge GainsbourgScénář:
Serge GainsbourgKamera:
Willy KurantHudba:
Serge GainsbourgHrají:
Jane Birkin, Joe Dallesandro, Hugues Quester, Gérard Depardieu, Reinhard Kolldehoff, Michel Blanc, Raoul Delfosse, Liliane Rovère, Josiane Lévêque (více)VOD (1)
Obsahy(2)
Mladá žena, která pracuje na benzínové pumpě, se zakouká do řidiče popelářského vozu. Ten ale není na holky a do všeho se navíc vloží jeho bývalý přítel. (Netflix)
Recenze (29)
,,Mysli si, že jsem kluk." Joe si to myslel a Jane rychle pochopila, že naučit se análnímu sexu nebude žádná procházka růžovým sadem. Zprvu to působilo mrazivě, ke konci už vesele, když stále utíkali... Počáteční příjemné erotické jiskření nahradí sexuální scény, které však mají zvláštní kouzlo. Od polovinu filmu pak sledujeme rozklížený trojúhelník, kdy Jane a Joe jsou více nazí, než oblečení a kdy Joe se snaží přesvědčit sám sebe, že možná není gay... Jane měla velice hezký obličej, anorektické tělo ovšem přímo děsilo. Chápu však, že do filmu bylo žádoucí - z Jane se tak mohl stát Johnny. Dnešní akční diváky snímek zřejmě naprosto mine. V podvědomí jsem si vzpomněl na o 2 roky starší film Buzíci (snad kvůli Depardiemu), i když tam fungoval trojúhelník naprosto jinak. ()
Psal se rok 1969, a francouzský hudební skladatel a zpěvák Serge Gainsbourg spolu s herečkou (a svou partnerkou) Jane Birkin nazpívali světově proslulý duet Je t'aime moi non plus, a zřejmě aby toho nebylo málo (a)nebo aby vzpomněli na svůj nejúspěšnější projekt, o sedm let později, v roce 1976 natáčí tentýž Gainsbourg jako svůj režijní debut, s touž Birkin v hlavní roli, dnes takřka zapomenutý, stejnojmenný film (a ano, jak jinak, elektrizující melodie výše zmíněné skladby ve filmu několikrát zazní). A je to za mě celkem škoda (a i proto na film upozorňuju svým komentářem), že film zapadl, že ho takříkajíc zával prach, Gainsbourg totiž divákovi naservíroval vpravdě vymykající se film, bizarní a krutou romanci, jež svou nekonvenčností a dekadencí může i dnes, po zhruba padesáti letech konkurovat i filmům, které světlo světa spatřily v mnohem permisivnějších časech (nemůžu si při této příležitosti odpustit tuto nevyžádanou radu: kašlete na Poslední tango v Paříži - teprve Je t'aime moi non plus vám zodpoví všechno, co kdy chtěli vědět o análním sexu, ale báli jste se zeptat). Láska je slepá, poznamená zhruba v polovině filmu polský emigrant a námezdní popelář Krassky (Joe Dallesandro), a jakožto homosexuál se kontraintuitivně zamiluje do dívky prodávající na místní benzínce - dívky působící chlapecky, které její okolí neřekne jinak než Johnny (Jane Birkin). Pročítám si tagy, nemohu si nevšimnout štítku bisexualita, IMHO nesmysl spoiler Krassky Johnnynu ženskou stránku odmítá, nevzrušuje ho, proto ji drahnou dobu snímku "vyučuje", kterak se milují muži; tady musím poznamenat (a definitivně se odkopat jako daleko větší magor a úchyl než Serge Gainsbourg), že mě "zklamalo", že film nekončí tak, že Krassky Johnny zavraždí, protože se nedokáže smířit s tím, že se miluje s ženou, protože neunese Reálno (tj. to, co se brání symbolizaci a ideologickému ospravedlnění) své lásky - měl jsem dojem, že k tomu film nutně směřuje (ale možná jsem ho měl pouze proto, že já osobně bych takto tento příběh zakončil); linka s žárlivým milencem (Hugues Quester) se mi zdála nadbytečnou, o postavě, kterou ztvárnil Gérard Depardieu (vlastně jsem vůbec nepochopil proč tam vůbec byl, koho a co měl představovat?) ani nemluvě spoiler, to však není má jediná výtka, nesedělo mi afektované herectví pánů, Birkin oba herce přehrává o několik lig (nedivím se, že pouze ona zaznamenala mezinárodně uznávanou kariéru). 75 % P. S. Po Špatném synu Clauda Sauteta je Je t'aime moi non plus v krátké době druhým filmem, u kterého se mi zpožďovaly cz titulky (které nadto nebyly na bůhvíjaké úrovni), docela mě mrzí, že se Netflix o tyhle raritní francouzské kousky lépe nestará... ()
Ani zdaleka ne tak provokativní, jak jsem podle komentářů čekala. Vztah prezentovaný mezi hlavními postavami je na Francii ztvárněn poměrně decentně. Nijak zvrácené, nebo šokující mi to nepřišlo. Viděla jsem větší nářezy:) Sám příběh nemá příliš co nabídnout. Jane Birkin měla skutečně nádhernou tvář a klučičí postavu. Jako Twiggy. Alespoň jsem ráda, když vidím, že nemám nejmenší prsa na světě:) V jedné z menších rolí potěší nadržený a šáhlý mladý Depardieu:) ()
Obsahuje análny spoiler! Tak najprv som vo filme márne hľadal zápletku, žáner alebo herectvo. A keď niečo z toho čiastočne prišlo, žiaden pokrok v porovnaní s tým štylizovaným ničím, ktoré tomu predchádzalo, sa nekonal. V konečnom dôsledku ide len o odpoveď na otázku ako si jeden teplý smetiar môže udržať vzťah s plochou barmankou a v pätách s druhým teplým smetiarom. Odpoveďou je ritná deflorácia. 2* za zopár pekných scén, ale Truffaut to nebol. ()
Aneb všechno co jste kdy nechtěli vědět o análním sexu a ono vás to stejně dostihlo, když nebylo zbytí a žádný chlap po ruce. Druhý sexuálně nejkontroverznější film, s jakým jsem dosud měl tu čest. Vpředu je s velkým odstupem Spielen wir Liebe s dětmi kopulujícími v lese, ale ten narozdíl od Gainsbourgova skládkového eposu nepůsobí vůbec bizarně. Zatímco v Bazénu je Jane Birkin cudným sexsymbolem, tady se svléká až moc a není to pěkný pohled. Umím si ale představit, že Je t'aime moi non plus zaujme homosexuály. Zvrácený příběh vyprávěný slimáčím tempem kazí dojem, napravuje jej Gainsbourgova hudba a hlavně mistrná kamera pána, co se jmenuje Willy Kurant (jeden příklad za všechny - kroužení kamery ve scéně, kdy se Krassky koupe s Johnny na velké duši a jejich neopálené zadky se blýskají ve svitu sluníčka). ()
Galerie (25)
Zajímavosti (1)
- Snímek vzbudil ve své době kontroverzi v podobě znázornění na filmovém plátně tehdy neveřejného homosexuálního vztahu dvou mužů. Velká společenská debata však byla přerušena opožděnou, avšak příznivou reakcí mnohých slavných a uznávaných členů umělecké obce. (LiVentura)
Reklama