Režie:
Helmut KäutnerScénář:
Walter UlbrichKamera:
Igor OberbergHudba:
Bernhard EichhornHrají:
Hannelore Schroth, Carl Raddatz, Gustav Knuth, Margarete Haagen, Hildegard Knef, Walter Gross, Erich Dunskus, Helmuth Helsig, Klaus PohlRecenze (6)
Vzhladom na krajinu, v ktorej film vznikol., vzhladom na dobu a na rok - majstrovke dielo, jeden z kultov svetovej kinematografie. Reziser Käutner mal pravdu - i v roku 1945 , ked uz bola jasna porazka nacistickeho Nemecka, jestvovali v Europe oazy kludu, pohody a pokoja, kde vojna bola prilis daleko a prilis strasidelna. Konkretne oazy kludu : Portugalsko, Spanielsko, Island, Irsko, Svedsko, Skotsko, Sardinia : 100 % ()
Není mi tak docela jasné, nakolik by se mělo při hodnocení tohohle filmu přihlížet k tomu, že si režisér dovolil okázale ignorovat nacistickou skutečnost kolem sebe (čímž vyjádřil svůj postoj k režimu); v souladu s mnohými přede mnou to ale ocením. Samotný příběh ničím nepřekvapí, cesta k šťastnému konci je trochu laciná, zato atmosféra silná a autentická. Kdybych si měl vybrat z trojice "Pod mosty", "Atalanta" a "Na březích modrého moře", po Käutnerově filmu bych sáhl až naposled. ()
Tento film si zaslouží plné hodnocení už tím za jakých podmínek a v jaké době byl točen. Rudí nájezdníci stáli málem na německých hranicích, většina měst byla neustále likvidována nesnesitelným bombardováním a na Havele a Spree vznikala romance, která se zařadila k tomu nejlepšímu, co německá kinematografie během čtyřicátých let nabídla. ()
Komediálně laděný romantický snímek o dvou přátelích-lodivodech, jejich lásce k jedné fešné výrobkyni bramboráků (příležitostné modelce) a různých peripetiích kolem toho. Dokonale apolitická a uklidňujíci podíváná v dokonale politických a zneklidňujících časech. ()
Velmi příjemná romance trochu připomínající melancholickým stylem Atalantu. Zde však hraje důležitou roli i decentní situační humor. Hildegard Knef je velmi zajímavý typ, vůbec celá ústřední trojka působí sympaticky, i když já bych raději preferoval konec, který by právě onu vše prostupující melancholii utvrdil. Ale asi by bylo příliš chtít něco v období, kdy naděje pro Němce začínala být každodenní nedostatkovou potřebou. ()
Reklama