Režie:
Michael TuchnerScénář:
John GayKamera:
Alan HumeHudba:
Ken ThorneHrají:
Anthony Hopkins, Derek Jacobi, David Suchet, Gerry Sundquist, Tim Pigott-Smith, John Gielgud, Robert Powell, Lesley-Anne Down, Nigel Hawthorne (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Krutěji se už k němu osud zachovat nemohl: znetvořené tělo, odpor budící, hrůzu nahánějící tvář. Obluda. Stvůra. Démon. A přece stvoření bezmála lidské. Quasimodo. Nalezenec, vyrůstající ve velebných zdech chrámu Notre Dame, jehož jedinou radostí se staly zvony. Zvony, jimž věnoval všechnu svou energii, sílu a lásku, zvony, které jej na oplátku připravily o to poslední člověčí, co mu zbývalo, o sluch... A přece i v této ubohé karikatuře člověka se ukrýval vznešený duch, bilo vřelé srdce. Srdce, schopné těch nejposvátnějších lidských citů: lásky, pokory, sebeobětování... (oficiální text distributora)
(více)Recenze (33)
Když bych měla porovnávat s francouzskou verzí let padesátých, vychází mi sice méně výrazná Esmeralda, ale zato lepší představitel slizkého Frolla a hlavně je potřeba vyzdvihnout úchvatný výkon sira Hopkinse (ano, taky bych ho vůbec nepoznala), který mě v úplném závěru dojal skoro až k slzám. Hvězdičkové ohodnocení uděluji stejné, protože kromě vypjatých závěrečných minut (změny oproti předloze jsem tedy v "dospělácké" verzi nečekala) mě dění na obrazovce zase tolik neoslovilo. ()
Klasický příběh z historické Paříže s naprosto úchvatným výkonem skvělého Anthonyho Hopkinse, a líbil se mi i David Suchet. Dost smutný příběh, který dojímá skoro od začátku do konce. A ten konec to jenom podtrhuje. A taky myslím, že bych Hopkinse nepoznal, kdybych nevěděl, kdo ve filmu hraje. Opravdu překrásný příběh s pěknými exteriéry. ()
Tato filmová adaptace Hugoova slavného románu je již pátou, kterou jsem viděl a je pro mě rozhodně tou nejslabší, nejméně výraznou. Když ji porovnám s ostatními filmy z roku 1939, 1956, 1996 a 1997, tak zde je po celou dobu vidět, že tohle je pouze televizní film. Ačkoliv adaptace z roku 1997 se Salmou Hayek, je také televizní film. Tato Tuchnerova adaptace s porovnáním s ostatními nepůsobí zajímavě, táhne se, atmosféra téměř žádná a herci tu hrají oproti ostatním nejhůř. A to i přesto, že Quasimoda hraje Anthony Hopkins, který především v první půli mě také moc nepřesvědčil. Je sice nechutně škaredý, má originální vyrážku u oka, ale hlavně v první polovině kulhá tak silně, že sotva jde. V závěru při záchraně Esmeraldy naopak už utíká. Celá jeho vizáž působí podle mě až moc přehnaně. Tohle není Hugův hrbáč, ale nějaké monstrum. Lesley-Anne Down je podle mě nejhezčí herečka, která Esmeraldu hrála. Ale copak takhle vypadá cigánka? Rozhodně ně! Vždyť je úplně bílá. A nejhůře podle mě obstál herec, který hrál Frola. Ten byl absolutně nevýrazný, jen hrál zápornou postavu, ale nebyla tam žádná energie, žádné emoce. Jakoby jen přišel na plac, odvykládal text a to bylo vše. Jediné, co se mi na tomto filmu líbilo, tak scéna, kdy Quasimodo zachraňuje Esmeraldu ze šibenice. V některých adaptacích mu to až moc dlouho trvalo. Především ve filmu z roku 1956, kdy Anthony Queen zachraňuje Ginu Lollobrigidu podle mě velice dlouze a ještě se u kata porozhlédne po okolí, tak zde Anthony Hopkins vletí na šibenici a jako jediný zvoník ze všech dokonce zápasí se stráží a poté Esmeraldu zachrání. [899. hodnocení, 31. komentář, 62%] ()
Zatím třetí zpracování románu Victora Huga, které jsem viděla. Tolik výborných herců a tak chladné zpracování až zaráží. Mile mě překvapili pouze David Suchet jako král zlodějů a Anthony Hopkins v titulní roli zvoníka z Notre Dame. Básník Pierre a cikánka Esmeralda se spolu potkali i později, v roce 1984 v Posledních dnech Pompejí , kde jejich účinkování bylo mnohem zdařilejší a jejich role jim mnohem více sedly než ty zdejší. Nenadchl mě ani můj oblíbený Derek Jacobi v roli Frolla, neboť jak Harris (ve zpracování z roku 1997) tak zejména Alain Cuny (v tom z roku 1956) byli v roli "očarovaného" kněze mnohem lepší a podobné to bylo i s Esmeraldou, do níž se krásná Lesley-Anne s chladně modrýma očima podle mého názoru vůbec nehodila. Oproti knize i zpracování z roku 1956 byly některé pasáže, nevím proč, vynechány a chyběla tomu i dramatičnost a spád proti předloze poněkud velmi překopaného zpracování z roku 1997. Předělaný konec tohoto filmu potom přičítám na vrub americkému podílu, nevěřím tomu, že by se ve staré dobré Anglii chtěli mstít Francouzům za Johanku z Arcu právě tímto způsobem. Čisté tři hvězdičky - takové to moc toho sice nepokazili ale ani nic moc světového teda neučinili... ()
Želbohu dosti instantní zpracování klasiky jak literární tak filmařské, navíc se zpackaným (byť pro televizní divácké stádo všehomíra zřejmě přijatelnějším) plytkým závěrem a ve zkrácené verzi - a nebýt skvělého A.H., asi bych osobně hodnotil ještě níž... (O tradičně zvukově jalovém a blbém českém dabingu asi nemá cenu se víc už zmiňovat...) - - - - - Poprvé viděno kdysi v dobách bezbožně zvonivých, hodnocení po repete 4.2.2012 na >quazimódní jebničce< 584., komentář zde lehce nahrbený jako třiadvacátý - 5.2.2012) ()
Reklama